ziicu, git 3x

[S!.

1 my.

ik:

1 isthe. aetie ekeop. hick

Lenn

Mui” Ovells « sj. ku- * runituh

ita.

stezpt !

Leics

whee

Katketyt kalleudet

~ (Jatkoa)_ “Te, mrs Savaran — teki olitte:

“mrs Blessmgton? Onko se mahdol-

lista?”

stihen aikaan olin miss. ;. Blessing- ton, ystivani. Se oli..enuenkuin hul- luudessant menin. naimsin sen Sa- veran-lurjuksen kanssa... Niin, mina

se olin, tuo Adelaide Blessington.

Adelaide oli ristimfnimeni, mutta.mi- ni muutin. sen, Se tot aia’ mieleeni joiakin hemmoiteltna ——.eika. kukaan aingkaan ole hemmoitellut. minua, ei

ige $e Savaran roisio naimistin men- ' Jokin. ‘kurkussa ottt vas- “Gi

L¥ “=me.’ faa, J# hin koroitti #ntdin.

daze aa

“Mutta —”, aloitti Cynthia,

“Tosiaankin”, virkkoi vapha nai- ner punastuen. “Hyvainen aika, sing sai minut vnohtamaan huolent, Yh-

| der ebeyaa!”’

VL avautul Aanettimasti, ja ka- maiineitsyt nayttiytyi kynnyksellé.

“Rouva kutsuiP?” nysy! han noy- Tas? t,

“ene hiiteen!” sanoi mrs Savaran neseasti, “Minkatahden olet yha vie- ja wtalla? Sinmun aikasi on kulunut!”

‘Mutta, rouva —— —

“jos ovenvartiya viipyy vield het- ken. saat adottaa hallissa. Pois mi- nun asunnostani! Oletko ymmiarti- nvi’ Menet”?

‘aykkand raivosta Sidonie poistui,

“Cynthia hyva, annatke minulle savukkeen — tuosta rasiasta tuossa hyfylla. Jos minun pitaa puhua. it- Sesanl — sen aion nyt tehdi — layivy minun polttaa, vaikka ming

penan vain yhden savukkeen. aami-

aisen 3a lunchin valill#: Mutta tami on ¢trikoinen paiva.”

“Niin”, jatkoi mrs Savaran syty- ietivadn savukkeensa, “mind juuri

perustin Blessingtonin suuren ompe-.

julikkeen ja tein siitd sen, miki se On. Viidennen avenuen parhaimman, \¥t mind olen. vetdytynyt syrjaan sen hoidosta, ja sen ne kylld tunte- Vai, Mutta se on toinen juttu. Se iarahtui Savaranin, sen roiston, vucksi, Hin oli alkujaan. minun en- Simmdinen leikkaajani. Mens ba- ne Kanssaan naimisiin -—, annahan ailz — niin,.samana vuonna kuin

Sinn Hitisi meni tohtori Graycen-

Karssa. Hin jitti: heti tyénteon, sila han arveli varmaankin, ettei liikkeen lon: -ajattaren mishen tatvinnut teh- (iz mitain, Ja sitter. hin alkoi Juoda, Mina kitsin sitd jonkin aikaa. Sit- ter mind erotin hanet.’”.

Hin hymyili tyytyviisena sille-

muistolle.

"Eroititteke te miehenne?”

irs Savaran nydkkisi - _tarmok- kaasti, “Tietysti! Luuletko, ett mi- na Saatoin kestaa hiinen lérpottely- ain? En, mina kielsin hantii matlek- sir-asta liikkéessi. Hiin.veti sita alas- pain, Liikkeelle ei voinut. olla eduksi, ete puolihumalainen ‘yaukka toim minun oikeana . kitenani — anta- metta vasemman tietd, mita otkea teki, Ja listksi. se-roisto Jiehitteli mi- nun apulaisiani joka kerta kuin kain- Sin selkini.- Ja sitten ne ‘valittivat

minalle ja uhkasivat mennd tiechensd.

Ja listkst hin ‘turmeli minun luon- leon. Ja miten saattor sommitella kavniita asioita, kun Ssellainen juop- Beratti olf. vieressi.

etctin hanet ,

Mlustikin otti osaa isintansd su- run kavellen hanta alaalla perassa Ja Gpoen Kielelliin fi kan housunlah- keesta Valuyaa: soppaa. | :

oer

kai:

ja sidlivana ...

Tnakseer

. Tietysti mina

“Hin ei ‘Pitanyt siti alukst - tote- na, mutta.mind sain hinet Jpian. va- kuutetuksi. .siiti asiasta. ja sitten. eraana paivand hiin-katosi, enka. mind omen ollut uskoa siti, ennenkuin —

oO}, mika siunattu helpotus! — :ha-: vaitsin, etta:434 alt, katannut vieden mukanaan kymmenentuhatta. dollaria —

minun. rabujani, SE | oli Aya hinta,

arvelin mind itsekseni, sila ‘nyt olin.

Varina slit#, ettei hin end tulisi -ta- kaisin. Eiki han tullutkaan, :Vasta noin kuukausi sitten ndin -hinet -jal-

leen; hin oli. silloin kuolinvuoteel-—

laar. Haw lahetti -hakemaan minua,

‘4 aluksi en tabtonut-kuuila. pubutta-. -

vankaan menosta hanen Juokseen. Mutta Jopulta mini menip: menin

ottaakseni .selvad mita- han oli teh- .

nyt rahoillani,” Pidettyafin pienen tauon bin. jat-

Rhode veijari. tuli luokseni surkean varan teki kuclemaa ja tahtoi puhua kanssani. Silloin mind menin hinen luokseen katuvaisena ja valmiina an- tamaan hinelle anteekst — ne kym- menentuhatta dollarianikin,. Sit- paitsi olin varma slita, etta han jo

aikoja sitten oli tuhlannut né° hil-

littomain elosteluunsa. Kuvittelin mielessini, millaiseksi kohtaus muc- dastuisi: miesparka, joka tekee kuo- lemaa puutteessa ja kurjwudessa, ja hylatty ja loukattu vaime, joka. on kiiruhianut miehen luo lohdutta- maan hanta hinen viimeisind. hetki- enkelimaisen atmahtavaisena Ja mina tapasin ha- net kutoleman kielissd, se on totta, mutta kaiken mahdollisen ylellisyy-

naan,

nen liene peruisteellisemamin pettynyt. Luuletko, ettai hin olf ahettanyt nou- tamaan minua pyytaakseen anteeksi? Silloin hin ei olisi .ollut Savaran. Hin: tahtoi: vain tehd# Rhodeile pa- han- kepposen. He olivat yhtistove- Teita erdissa vahemman kauniissa lii- keyrityksessi ja olivat riitaantuneet ; sentabden han oli kutsuttanut minut lahjoittaakseen minulle osuutensa, jotta minusta tulisr Rho- delle. alituinen harmirkari... “Sellainen. kuolinvuade! Mind en itse ole pahasti ihastenut Rhodeen;

han on minun vavyni ja huono vavy, kappale samaa kangasta kuin Sava-

ran. Hin meni yvasioin mmun tah-

tcani naimisiin ainoan tyttarent kars- sa ja sai muta ansaitsi, Hin oli joka

tapauksessa enemman Savaranin ty-

- tir kuin minun ja hylkaisi Rhoden

tehtydan vuoden aikana banen eli- mansd enemman tai vahemmin hap- pamakst.”

“EdkS hin viel, teidin tytta- renne nimittain?” |

’Tietysti. Me Blessingtonit emme kuole koskaan. -Mutta. hdnesta ei kannata pubua. Minuila ei ole mi- tin tekemista hanen kanssaan, pait- si etta toisinaan ‘annan hanelle rabaa, kun ban on pulassa .. . Palatakseni mieheen: meilla oli kummallakin “kuumat paikat. Rhode tabtoi esta hantd puhumasta, bin ei totisesti oli- si. voinut aavistaa, mitd Savaranilla oli mielessa, kun tama liikuttavasti kuiskaten kysyi minua. Lopulta_mi-

pun tiytyl ajaa se kdmpeld punainen

roiste los, ja han antoi minun tebda . sen. Ajatteles, han nelkisi minua,

se raukka! _ “Ja. nyt kertol Savaran minulle

jotakin asigistaan. Han ei olfut tub- Tannut noita varastetiuja fahoja, ja

Se oi hiinen tapaistaan, sta han e1

*

: E XU ANTAENA, TAME KUUN 25. PAIVANK

“Ajattelehan, mitad .tunsin! Tuo

odotti. minun Ivonteen] oli saattanut hanet.

maksi.

Osan,

es es ot : . . fh i hes

a oe ie "t re

3 pa tay! We es ue, Aid psi

ae

as ek. Se '

i x: ate 7 *

a ie thy

wha!

a

j

2 RRs Mate

Yd tunnetin elohuvatihti Gloria’ Swanson (vasemmaila) ja ij.

voelebissa.

fdnen -tyttarensd Miss .Gloria Sombern. ‘eytdr an nye jo Raunis Hore IUHEN.

Kuten kuvasta ndkyy, |; Kava otetin New Forkin —

koskaan tehnyt sitd, .mitd hanelta Julkenipa han vaittdd, ett®

Juomaan ja etia han sen vuoksi pian joutui oikealle tolalle paastydiin mi-

musta. Hin oli ryhtynyt harjoitta-

maan virvoltusjuoma- ja ravintola- liikett& Bostonissa ja oli tode!lakin ansainnut rahaa. Minun kymmenen- tuhattant kasvoivat kahdeksikymme- neksi yhta monen vuoden kuftessa. Sia valin kan oli tyttireni valityk- sella tutustunut Rhodeen, ja kun ta- ma eSettt suunnitelman,. miten joita- kin hyvin epailyttavia keinoja kayt- tien ansaita sata prosenttia, myi Sa-

yaran” liikkeensa, varasi nelidinnen

osan paidomastaan yksityiselamaansa ja stioitti loput Rhoden yritykseen. Juuri kun.suunnitelma oli toteittetta- va, hiin sairastui; asia oli “vastoin Rhoden tahtoa. lykattdvi tuonnem- Mutta Iykkays ratvostuttaa aina pirua, senvuoksi he alkoivat-ri- della — ja mind sain peti ne viisi- toistatuhatta dollaria, jotka oli sijoi- tettu heidan yritykseensd.

“Kirotuinta oli, etta rahat olivat kiinni. Jos olisin ottanut ne irti, oli- sin saattanut menettaa suurimman Ne olivat Jaillisesti minun, vaikka ne oli sijoitettu epailyttavaan. yritykseen, Savaran.oli viekas vintio ; sili vedolla han maksoi kalavelkansa meilie kummallekin. Sitten han kéan- si meille selkiinsd ja -kuolt naumuaan piditellen. Se. oli paremPaa kuin tmis- sian niytelwiassa ..

“Ja tdssa mina ayt olen valmiina astumaan askelen. tuntemattomaan kisi kidessi veijarin kanssa ~- silla ming en uskoist Rhodelle dollaria- kaan pitimatt? hinta silmalla. Ja sind olet sind, jonka hin on Mhetta- nyt minulle Iohduksi ja iloksi. Luu- _lenpa, etta ban pureksii sikariaan, kun saa tiet#d, miten meidan asiam- me ovat. Tietysti mina piddn sinus- ta jo- sinun itsesi. vuoksi, silla sina olet kultainen, mutta minun iloani ei suinkazan vahennd tietoisuus siita, etti * tima tulee raivostuttamaan George Rhodea... Niin, tassa me nyt istumme ja rupattelemme ‘kuin vanhat akat, kun merdan pitaisi pa- kata tavaroitamme, 2 Meidin pitia ol- la laivassa. kello yhdeksdn ilaita; vaikk’ei ‘se “Hihdekaan ennen kuin . huomenna.” | :

“Mutta — mrs ‘Savaran ~~ koi Cynthia himmiist yneend.

’, vitk-

“Mita sina 2ivit sanoa?”” On

“Te sanoittée, ett meidin: pita

‘olla Jaivassa tani iltana —— missa lai- -

yassa? Ja minne se menee?” “Sen nimi on Cydonia, ja mita

maadrapaikkaan tulee, tiedit sina siita

: _ tee ee 74 ; 1 dt :

ae I pee ae 2 fasts et A ty aS

yht4 paljon kuin, mindkin, tai melkein

yhti paijon. Rhode ec: tahdo ilmoit- faa muuta kuin etta se menee Rio de Janeiroon, ja se voi olla totta.

Muita kun on tuntenut Rhoden niin

kauan kuin mind, ei voi ottaa tiy- desta kaikkea mitdé hin sanoo.” “Onko se ainoa syy, jonka perus+ teella te epidilette, etta hanella on epdreheilisia aikeitar™ kysyi tytto. “Aina en kaipaa muita: mind tun- nen hinet. Han selittai, etta Cydo- nia Hihtee aivan kunnialliselle asialle,

etta sen on vietavit perille kallisarval-

nen lasti, mutta mina tiedan, etta han - of veijari, joka ei milloinkaan kay suctia teité. Ja sitipaltsi, han. oli Savaranin Hikekumppani, Ja Sava- ran oli veliari, jos kukaan. Ja hankin

-viittasi sithen, eta yritys oli hiukan

epdilyttavdd laatua, vaikka oli kyllin halpamainen ollakseen puhumatta | siith [shemmin, kehoitlaen kysymiliin Rhodelta. Ja lisdksi on Rhode kyn- sin hampain koettanut est#i minua lahtemast’ mukaan, ja sekin todistaa, etti asia on kiped. Jos ban olist ol- keilla teilla,.ci hanelld toki voisi olla mitiiin. sité vastaan, etta mina lihden

mukaan. Mind olen — —— Herran—

kiitos! —- — siksi vanha,-etten anna Georgen kaltaisen kimpeion rabjuke sen petiad itseani!” .

Puhuessaan hin oli tarkannut Cyathiaa ja huomannut, etta jokin seikka saattoi timdan levottomaksi.

“Sind. tahdot tietaa viel jotakin, vai kuinka?”

“En, mrs Savaran”, Cynthia epa- roi ja punastul kauniisti: “Te glette kovin hyva, kun haluatte ottaa minut mukaanne, ja mind — mind lahtisia

injelellani — mutta — —-. “Sind. lahdet mukaan. Se on pad-

tetty. Mind en hyvaksy sinun kiel-

tiytymistasi, lapsi.’’

“Mutta mind.en voi,.en ole valmis. Minullz --- Talula ei. ole ‘vaatteita merimatkaa varten.” .

“Vai niin”, virkkoi mrs Savaran tyynesti. “Luuletko, etta se vot esta minua olfamasta Sinua mukaani? — Mutta sinun ei tarvitse lahted, ‘ellet

‘sind tahdo”, sanoi hin Gkkiz. “Sano minulle Suoraan, Cynthia, tahtoisitko

seurata.minuas. jos sinulla olisi tar- peelliset | varusteet?” oo - “Tahtotsin toki!”

“Sind tapauksessa on asia ratkais- jestelen hiukan tavaroita, saat sind menna puhelimeen ja- soittaa 9011

Gramercy on Blessington — kysya —

mr Simonsonia ja sanoa, ettd mina haluan puhua hainen kanssaan.” _Cyntina totteli kuin unessa.

(Jatkuu) | | d

ee ie

. “1 1.7