Hey Kobno preticanje: Arhiepiskop Angelarij

Na&i su putevi i dalje takvi da na njima ginu i ljudi poput Angelarija, poglavara Makedonske pravoslavne erkve. Arhiepiskop Angelarije (1911), ostace zapamcen kao G¢ovek koji je 1967. posle Treceg erkvenog sabora u Ohridu, uspostavio autokefalnost Ma- kedonske erkve, odvojivSi je od nek- daSnje matice Srpske pravoslavne cr- kve, koja ne priznaje odvajanje. Ko- natna odluka prepuStena je Vase- ljenskom saboru, no on neée zasedati u ovom veku. U meduvremenu, naj- vise zahvaljuju¢ci zalaganju Angelari- ja, MPC dobila je svoju bogosloviju i Teoloski fakultet, i osam dobro orga- nizovanih eparhija — Sest u Makedo- niji i dve u Australiji 1 Sjedinjenim Drzavama Amerike. Poznat po zalaga- nju za realisti¢ki pristup stvarima, Angelarije je viSe puta isticao da bi “odlaganje reSavanja mesta i uloge Makedonske pravoslavne crkve, kao i medusobnih odnosa sa Srpskom pravoslavnom crkvom, znacilo po- vodenje za idejom da bi eventualni Vaseljenski sabor ukinuo postojanje ove crkve, pa time 1 ove nacije, a to nema nikakve veze ni Sa istorijskom, ni sa kanonima, niti sa naSom sveu-

RLJAR

kupnom stvarnos¢éu”’.

Za vreme proslogodisnjeg tradicio- nalnog priJema, povodom 29. novem- bra, u Palati Federacije, sreli su se, poslednji put, arhiepiskop Angela- rije i patrijarh German i medusobno nazdravili ¢aSicom piéa. Nakon toga Angelarije je, komentariSuéi intere- sovanje koje je izazvao susret, nagla- sio kako je sve bilo srdaéno jer — “u pravoslavlju, pored Vere i Nade, Lju- bav je najdublje hrigéansko i ljudsko osecanje. Njegova Svetost patrijarh Srpski German i ja, kao ljudi od vere 1 JOS viSe kao poglavari dveju pravo- slavnih crkava, negujemo to oseéa- nje. Sto se mene tice, bio bih sreéan kad bi se prevazisle sve one smetnije koje sputavaju i prakti¢énu primenu te jevandeoske ljubavi u zivotu nasih erkava, jer zaista samostalnost ogani- zacionog ustrojstva nije razlog da se ne Zivi u jedinstvu Duha i Ljubavi pravoslavnog ispovedanja vere. Zato, po nasem miSljenju, potrebno je Sto cesce i Sto blize da se susreéemo i razgovaramo o svemu Sto bi otvorilo puteve saradnje i uzajamnog povere- nja. Tim viSe Sto su i nasi narodi i nase erkve grane jednog istog stabla — slovenskog, i jedne i nedeljive Cr- kve —- pravoslavne.”’

Srpska pravoslavna crkva, (kao i druge pravoslavne erkve) nije izra- zila zvanic¢no zaljenje zbog smrti pa- trijarha Angelarije, uprkos “ljubavi, nadiiveri” kao osnovnim sadrzajima pravoslavlja.

Milos VASIC

SAE Ferg

ane ry 2 av”

sees: ; me ‘e ine [ a on ~ Mtns nS

Astrid Turin i dr Davor Stefan

Od 1979. kad se povukla sa scene za- grebackog Hrvatskog narodnog kazali- Sta Astrid Turina Zzivi u Torontu. Sve Sto se 0 njoj zna jest da je sretno udana za ZagrepCanina, dr Davora Stefana, vla- snika tvornice “Penn Kote Ltd.” — éo- vjeka koji se u petminuta mora zavolje- ti, kako je rekla za naSeg nedavnog su- sreta u Torontu.

— Nagloste prekinuli karijeru uJugo- Slaviji. Mozemo li barem sada saznati zasto? — zapoceli smo razgovor s Astrid Turinom.

— Kako sada da se opravdam — na- smijala se Siroko. U éasu je pogledala supruga, koji je bio zaokupljen drugom enigmom. Karlo Glihai Darko Sturman, Jugoslaveni koji su u Torontu takoder postigli zavidan uspjeh, odlucili su da ga nauce preferans, jer im je trebao treci igraé. — Sa zanimanjem sam pra- tila vaS razgovor s Karlomi Darkom, jer su ti naSi ljudi na ovom kontinentu ne- $to postigli. No ja sam se ovdje naSla u obrnutoj situaciji. Na neki nacin htjela sam pobjeci iz sli¢nog stanja u kojem sam bila kao balerina u Jugoslaviji, od tzv. uspjeha koji za mene nema osobitu vrijednost.

OtiSsla sam prerano, upravo u tre- nutku kad sam mogla dati neSto kvali- tetno, kad sam bila donekle upoznala sebe i dostigla zrelost. Ali to i jest pro- blem plesaéa, pai sporta§a, Sto im tijelo pocinje pomalo otkazivati bas onda kad saznaju tko su, Sto su i Sto mogu, odno- sno Sto su trideset godine Zivota zapravo silazne godine karijere. Tijelo Je sa- vrseno izbalansirano, izrutinirano, ali bioloSki ve¢ usporeno i teSko podnosi fizi¢ki napor. I kad se taj fiziéki i psi- hicki faktor sretnu, kao Sto se kod mene dogodilo, nastaje neminovno lom, ako ga ¢ovjek ne preduhitri,

Umor

U ono vrijeme nisam bila svjesna ko- liko je za profesionalnog plesaéa opa- sno da radi nekoliko poslova istodobno. Snimalasam TV-spotove, nosila modele na revijama, koreografirala za revije, nastupala u dramskim predstavama iz- van mati¢ne kuée, organizirala svoje privatne koncerte i radila u svojem ka- zalistu, Sto Je, a to se i pokazalo, bilo nemoguée izdrzati.

Bila sam zapala u stanje stalnog umo- ra, krize, Sto li? Htjela sam raditi sve, mislila sam da sve mogu, ali vraga! Ste- ta, nije bilo nikoga kraj mene tko bi mi mogao dati savjet, usmjeriti me. [inace u Jugoslaviji su plesa¢i vrlo osamljeni. Nemaju pravog vodiéa koji bi ih mogao kontrolirati i uvijek je neko stanje va- kuuma u kojem je najvaznije tko ée biti sljedeéi direktor baleta. Buduéi da uvi- jek nisu doneSena najsretnija rjesenja, stradavali su mladi plesati koji su se, kao Sto sam i ja bila, prepuStali sami sebi.

U Torontu je zavrSila studij suvreme- nog plesa, Bilo je to promucurno rjese- nje, kojim je mogla dosko€éiti svom turi- sti¢kom statusu u Kanadi, alii izraz po- trebe za kontinuitetom vjeZbanja. Jer tko jednom postane plesaé, taj to ostaje cijelog zivota, reci Ce.

Medutim, ne krije da je stvaralacki nemir pomalo nagriza. Veé trecu go- dinu ne plese, Sto ne zna¢i da Ge tako 1 ostati. Upoznala je mnoge ljude u Kana-

di, umjetnike, koji Gekaju da se “zbroji””

i odluéi, pai pronade na relaciji udana zena — kreativni radnik. Zasad, ¢uli smo, aktivno sudjeluje u radu kazalisne grupe “Gusle”’, koja ée u zivotu Jugosal- vena wu Torontu vjerojatno, imati odredeni znaéaj.

Gusle

— “Gusle” je lani osnovao Zagrepca- nin Danilo Varga, prof. knjizevnosti i teatrolog. Profesor u Torontu nije mo- gao biti, a ‘““Gusle” je pokrenuo | iz vla- stite potrebe i ljubavi prema kazalistu, éime ée, dakako, uciniti mnogo i za nasu etni¢ku grupu ovdje objasnila je Astrid Turina. — Rad grupe je jos uvijek ama- terski. Uz nas petoro profesionalaca radi jos pet-Sest amatera, no svi se na- damo da éemo za nekoliko godina us- pjeti stvoriti dobar teatar. Na reper- toaru imamo veé jednu predstavu, ‘“Klupko” Pere Budaka, a za jesen pri- premamo ‘“Gospodu ministarku’’. A po- lako nami publika dolazi, podrzava nas, bodri. Sve u svemu, kao hobi, to je vrlo zanimljiv rad.

Put njenog supruga, dra Davora Stefa- na, bio je sasvim drugaéiji. U 22. godini zavrsio je Kemijsko-tehnoloSki faultet u Zagrebu, nakon éega se odmah zapo- slio u OKI-jevom istraznom centru, gdje je zatekao, kako kaze, jedan od najsu- vremenije opremljenih laboratorija u nas, vrlo povoljne uvjete i klimu za znanstveni rad. Kao OKI-jev stipendist medu prvima je zavrSio postdiplomski studij iz biokemije na Tehnoloskom fa- kultetu u Zagrebu. I sa 26 godian naSao se u Torontu. Kako?

— Putem medunarodnog natjeéaja za postiplomski studij u Torontu, objavlje- nog ujednom struénom éasopisu. Taj je program subvencionirala vlada Ontari- ja. Uspio sam uéi u najuzi izbor. Prije svega, zbog dobrih preporuka i ocjena iz Jugoslavije. I kad sam obranio magi- starsku radnju, bilo je gotovo prirodno da idem dalje. Doktorirao sam 1972. na temi iz oblasti plasticnih masa 1 guma, Sto me je veé za studija u Zagrebu izu- zetno zanimalo i na Gemu sam kasnije, kad sam otiSao s fakulteta i kad sam se osamostalio, zanosvano vlastitu proiz- vodniu. Nisam pogrijesio, jer tzv. poli- merna tehnologija ima veliku buduc- nost.

Viasnik

Viasnikom tvornice “Penn Kote Ltd” dr. Stefan postao je koncem 1978. Prije toga radio je u njoj godinu dana kao teh- niéki a od 1974. kao generalni direktor. Bio je prvi Govjek privatne kompanije dioniéarskog druStva, koje mu je, kad vise nije znalo Sto bi s tom tvornicom, omogué¢ilo da je otkupi na kredit, Sto je prvi primjer takvog ukazivanja povjere- nja jednom strancu u Torontu.

U to vrijeme upoznao je 1 Astrid u Za- grebu. Nekoliko mjeseci komunicirali su “na daljinu” i onda, 1979. odluéili da budu zajedno.

Astrid bi htjela raditi, stvarati, ali ne po cijenu obiteljskog doma za koji je jedino ona odgovorna. Zasad joj je dru- zina “Gusle” hobi, a koreografija, o ko- joj intenzivno razmi§lja, tko zna, mozda ée to biti njena buduéa profesija. U sva- kom sluéaju, vrijeme radi za nju. A ni talent nije istroSila. ;

Andelka MUSTAPIC “Arena”