a yl . eee

an . 7 oe moe “pede os TT: ea en Oe ee a ee erp At a a teas 3 “e ae poe po os ; . laa tl H wn, Cy in Ogi” Lee eT bea... a eae we wate 2-10 rou 4 | 1 el He eae ‘ ee an = Dee ors am c o r C4 = at os

. Fo Vee ae wa ee a a ” +h Ie te We Te _ 1k . =.

re aa Se ies A

eye

f

Al 47 . “hy 1 A as a a:

aaa ” 7

id we

2 or ra. ieee cn eto. ha a os , bl b ns q Se be Sat ron Te end nn . —‘4' vgrh t Tr " I ue wt eae ety eatin Peed . De pee .

ot Tie Os . a .

Se

igi se aha gees

nie

sof

ts 4 4 a yi + 245 Fa an AE ae 4 le se oo” ay

a he

"EME

a aE

oe iicad oie eae ee

res. ' fe ee, ee oe ai) rt ra a ca ee ar ¥ Re Le a a : . Ed me el be ae =a eo : r es : ie. - a ath r oS = =r =" a

. . rant MI . . rf Sorel. . . . - or tl a ew . a oe “el on ae 5 LL : oo. . . ". . 7 Te ae ee a ie Teor . sy) bs 1 aro” me oT te re a . . 1 .

a . ee oe . . .

oom OO 1 oat . ae =_

ee | a bre

‘-

-

a tend a - . ba .

a Tet

wt, wea’ ' . em ge ee ee = Lad ttnce r4 Eek a ae OT rr ae . en ee

ok "a . . . ot . oe a r

a aaron |

a. ome . oe =: a: ' y i . ™ eee ee

rl

. as oat

“y aoe ee ee ee " "eh oon, . eee ” hn “oT yt wen, a 7 . = . =. os . . . = - - . had "eT aay . . _ ‘. 7 r wa : om ", a . ae re re aL ill ae! y . . | =a . . oe . . 1 . . » Ld bl . be r 1. r wy a er . ' ee "4 "' 'F glo - | . . _ «= . . 7 t 7 . oo 7 . . . any . .2 . ome Te LJ . a8 * . . = a7~k ' ol . ot . . . . oo . oy . * . . . * oe ae Be ee =27 8 . a8 a. a = . . ™ . . . . . 7 _ . t . moe . . bal SES i ee vue | oe . . “nee ™, oe . _ . . . . soo. ote . ot . Tae - = a Ey We . " reo .7F." . a ee | ™ » . ".F ": . a . . . moe, sof . 7 . . . . : . -"" . : Soph onom . a =" . 1 Jy we Vl . os re .* Tom ae rer . | . “ba . a] =. vay . . . . ot ‘oF wok . “ tas . rou ‘ . ." soe a “ae ae . ‘, wae Par a .. : 1 . he . . . . . Aa an . Tyo . oy as . i‘ . Lf . ed 7 sos e oa . 2 . ' .7 "4 "4 , i i . re La 1 ei | Pr ee ae | eo . 4 . . . - ) . . . . . coos . ae ' ts "ae vey ote “nae “.5 wos alfa . ae a a . . . . a som a . “oO " I: . . or . - . . . mm Oe . 1 1 bal . on oy . 5 ee Cir “a . . - . : # we 1 . . al _ . : . L . .

nga ee =.

oo fF . . “4 "os oF 1 some . . . "4 - a . rote cu oo. . .t 8 -. . —_ 7m ‘ id ad iH wy . * "Sos sos - = - . . . hao 1 I 1 ' . . - Se ee as rt 7 . er) ' "4 . -. “ee . oe . eS . tet dl soa " wa et oe et a cary _ oy : "4. J . . ._— ' -" "y - eo i". teres i eC ck me . . Coton - oT . So, - ee | - - oa . ., soo st. 1 . . . . . . oo . _ — - al . . . oe eet . woos . . moe, . . . . . . “= "+ oF " rF "og soa a . "oat . - . oo. 7 "at =" 4% .. "4 . . —" «= 1 . so . . ee a pie "othe . ow. , renal, * et a ay 23 Sl ble a " PB be Pete ee ee eee “te te eg el ri - . ete oll ein = a et # me " etter al “ "2.5 ee ee to aoe . 8 ' 1" 1 “7 Se ee L _ _. ao. yl . . = , y= "1 aul To oae | “tae Td . | . i he re . - . . . td o. . - "aa

oo, ro . oon Ate EW ea!

co

" Pn re ae . . cn | ee

_

: ‘ r ' . * . . . . . Lot ' tow 1 . a a ra . I : ead ed. - wk "a . o- P| ' moraa ee ae mee ee ae ee He i ee oo fe we . . a aoe . . " - e ee ere "tate 7 - " cont or pos ' NOT TF a Rt” ibe = he tt Sr ie appr 7 : ae" ' ee eg ee ae

. 1s 4 nar rr . » t . = " aiid oe la - eo. eee. ey St ee | r

-__" ra . . o-oo oe . a 8 . " te coe . . . . =! = o8 ne . ™ 1 . . on . . . . . . . . . . a Ts . . . . mes ee poy cen Ld, Abi, te ee Oe Salen De hee eg ee ee ‘——_ 9 a an . © aes _o. Set oe Pee -—s er

Cael |

7

a oo a . ., . . : - . . a ae rw. . 4 ae ee . r . = . i= CAR OM area no _— vet _ Peae - Se) er er . . - —. oa _, . - . =r, 1 1 . .. he - oo 4 + : Wepre velo 1 — . * . - 7

hota pee cre

etek dl, op yl. a_i . eo . ot . eS

dey et ae

i =

e Jaikoa

— Koetetaanpas, kuka tissa nyt puo--

lensa pita! drahti Kustaa ja laksi ulos, kun naki Tapion ja Saaran seisovan pt- halla, - |

Kustaaspyysi Tapion kanssaan sepa- raatioria laittamaan paikoilleen. Tapio ja Kustaa etsivat yhdessa riihen katok- sesta kuivan ja suuren hirren, josta he sahasivat sopivan alustan, jonka sitten naulasivat viliatkaisesti tuvan perasel- nalle ovien viliin. Kustaa sanoi pian laittavansa kiytinnéllisen maitokama- rin, johon sitten séparaattori kiinnite- tian Iujalle pohjalle. |

Tapio kyseli Kyllikkii ja sat kuulla hinen menneen leyolle. Kustaa kertoi vieli tyitéa kohdanneen surun ja mi- ten Eyilikki todennakoGisesti jai aivan koyhaksi.

Bind fitana Tapio istui kauan Saaran kamarissa, mutta hin ei puhunut mon- ta sanaa. Hin mietti, miksi Kyllikin isd olf joutunut pois Kivistdst® ja mika hinet ajoi Amerikkaan. Ja nyt hin muisti isi-vainajansa puhuneen, ettei Same kohtaan ole suoraa peliai pelat-

'Eeva olf ollut vain piikana talossa ia “ukko hullaasitisi- fuoreen tyttdGn ja jatti hinelle testamentin kautta kaiken omaisuutensa, :

Tapio ei olfut koskaan pitinyt Eevas- ta, Saatan didista. Ja ‘han tiesi isinsd vihanneen hantd?. Olipa kuullutkin miesten puhuneen isdinsdé olleen subteis-

sa Eevaan, mutta Kivistén isanta olikin

tyt6n napannut hanen nokkansa edesti. ja timin takia kai kan vihasi Eevaakin. Hanestd tuntul oikein hyvaltd, ettei Eeva ollut hanen ditinsé. Ja didin ta- kia ei hin koskaan ollut tiydellisesti lammennyt Saaralle. Nyt Saara tuntui hainesta entista kyl memmiailta.

— Tapio, suretko sinskhin Kyllikin

isdii, kun taas kavit puhumattomakse? .

kysyi Saara lempeasti.

Eiki sinuun hinen kuolemansa vii- haiikdan koske? murahti Tapio.

— AIitd se minuun kuuluu!t Ohsipa minulla suremista, jus jokaisen piian Kuolleita aitesa ja isla surisin,

— Saara, joko sini taas tuolla tayoin puhut Kyllikista! Alina en lepy sinun, enka anna amteeksi, jos et puhu Kat- himnin hanesta ta pyyda anteeksi en- tiki rikkomuksiasi, sanoi Tapio kil- vausti jz nous Lihteikseen-

— Ali nyt viela Hihde, hyvii Tapia! Tstu ja puheliaan kuin ennenin . . - viime kesind, muistathan, pvysi Saara niin imelin houkuttelevana, etta Ta- piota tyinpaisi. .

—— Li, Saara, mind en ota emia niin huonoja tapuia kdytintétn. Ja sinun pitid mwistaa, etteiviit ne sovi niille

nuartle, jotka tahtovat toistakin nostaa puhtainmille poluille, Hyvai yéta nyt, Saara, je muista, misti kaikesta olen puhunut sinulle.

Tapion menityl Saara itki ia syytti Kyltikkia, ett hin oli vietellyt Tapion hanelt# ja sen hiin sanoo Kyttikille suo- raan heti huomispiivind. Ja kauan Saara itki ia mietti sanoja, joilla saist Kyhikin nim sauttumaan, etta han léh- tisi talosta. 3a sitten han saist Tapion . Seuraavana ramuna Kyllikki nousi vathain yids. Hin koputti ‘Maijan ja Annin aitan ovelle ja ilmoitti, ett th-

tii he saivat viimteisen kerran pesta puisia maitopyttyja ja saaveja. Kylik- ki sytytti tulen karjakeittioon, Kuumen- si veden ja pesi separaattorin ja nut maitoastiat. |

Istintii tuli katsomaan, miten maito sitvilditiin uusim astioihin, Hiyvin se nakyi sujuvan. Han kuiskasi Ryllikit- le, ettei pidi antaa perian, yaikka Eeva kuinka haukkua nalkutiaisi. Nyt muu- tetaan komente ja otetaan kaikki hyvat ja tuottavat tavat kaytantdon,

Kyllikki naurabti ja sanoi pysyvan- si lujana, vaikKka tati Ruinka reuhaisi. Ja kylla oli sota vahalla tullakin, kun

Sivu 4

FLIULY TOLER ELC

HUG

prs MUE CN LUDA CUD OOP a dE a RE

Kyllikki asetteli separaattoria kuntoon.

— Ja siti helvetinkonetta ei minun tuvassant pydériteti! huusi Eeva ja sitr- teli penkkeja Kyllikin jaikoihin, kun ei Maitoastioilhin uskaltanut koskea ‘Kus- taan seisoessa vahtina edessi.

— Mene sina heveltinkoneinesi sinne pid helvettiin ja tuki se siella! Mutta nyt annetaankin maitomyllyn soida ja

kerman, juosta noin kauniiseen ja. puh-_

taaseen emaljisankoon.

sin hiljaisen surinan, yltyen vahitellen, alkoi emanta taas huutaa: — Sund sen kuuletie, senkin riettaat,

‘thiten saatana hyrisee j ja pitad riemuaan

tuen koneenne sisdssiit | Katsokaa, miten tor-.

— Hei vaan! vista sySskyaa kermaa ja maitoa! .huusi Kustaa iloisena, kun wusi kone. toimi

‘thoitteettomiasti. i. | Eeva ei kuunnellut ketain, hin: ral-

VOSI alkansa, mutta kun ei saanut Was-

tausta keneltakdain, meni. ‘keittidon ia tukitsi oven.

‘Saara ilmestyi unisena -tupaan heti.

aitinsa lahdettya ja alkol pauhata, mita

varten sé hitvid pantiin hinen kama- -

rinsa seinan taakse kirkumaan, ettei han saa rauhassa nukkua.

Nyt oli Kistaan Wirsivillisyyden Mitta tiysi. Hain kaappasi kdteénsd

kankaan kdantékepin ja silla lyoda lai.

maytiti kerran tytartain ja sani:

__ Vai sina viela tulet komentele- maant

Saara pakeni taakseen katsomatta kamariinsa. Maija ja Ann nauroivat dineensa ja Kyllikki tunsi sydamensa limmenneen enolle, ett# hanessd va- hankin ilmeni miesta, joka uskaltaa edes tyitarensd ajaa stimiltéan pois.

Kyiikki padtti valloittaa asunnok- seen vieraspuolen nurkkakamarin. Siinad oli kaksi suurta ikkunaa, toinen pihalle ja toinen Pajulahdelte pain. Hiinen oli

vaikeata kivuta pystyportaita ylis ai-

tan ylisille. |

Kamatin avain oli ovipielessa naulas- sa. Ei muuta kuin ovi auki ja kama- riin. WVaikka olikin kaunis kes, oli ka- mari kylmé ja niin ummehtunut, etta pahaa teki, Kyllikki ei ollut koskaan sting, huoneessa kaynyt. kalustettu.

Kyllikki avasi molemmat ikkunat ja sitten tarkastl paremmin huonetta. Se oli hauskan ja vilhtyisin nakoimen, mut- ta paksun tomun ja lian peittama. [k-

‘kurnaverhot olivat kankeat raskaan: to-

Taun painosta-

Ensitdikseen Kylikki kantoi singysts vaatteet pihalle, ripsui katon ja seinat, nesi latlian ja toi omat verhonsa ikku- noihin, Hinat péydalle ja lipaston paille ja keinatuoliin kuvikkaan, ommellun maton, Kyllikin piti pysthtya katso- maan, miten huone akkia muuttui sie- viksi kuin satulinna.

Ihrneellisti, Kyllikki sai kaiken Gi.

min tehda aivan rawhassa. Eeva ei uskaltanut keittitsta liikahtaa, peliiten Kytlikin tulevan sinne. Mutta Saara vei didilleen tiedon hanen hommistaan ja sitten Eeva tuli kuin tuuliaispaa wie- raskamariin, riuhtaisi} ensin maton kiik- kutuolista ja paiskasi sen lattiaan -ja huws?:

— \Etta sink kerjildiskakara kehtaat- kin ryysyjisi laitelta minun huoneisiini!

Joutuin ulos, taikka mind tartun niskaa-"

si, nun saat byvan lzhdén!

Enempaa et Eeva ehtinyt huutaa, kun Kyilikki tarttui hiinen kasipuoleensa, taluiti vastusteluista huolimatta hinet ulos sanoen:

— Nyt tima huone on minun ja ming

Lauantaina. helmikuun 28 pdivand. [984

.. le synniksi, ;

‘Se oli hyvin

_olemme selvittaneet valimme.

TESTAMENTTI

Kirj. Hilja Haapala _

RUHNU ELAR LAH Wer

ati taall4 enempa3 kuin tekiiin minua huoneessanne.

Samassa Kyllikki lukitsi ovet ja pani avaimet taskuunsa ja laksi etstmdan enoa, neuvotellakseen hiinen kanssaan, miten saisi ruokaa, kun Eeva ei viela ole antanut hanelle palastakaan, él aa-

mukahviakaan ja kello jo osoittaa kab- |

tatoista. . Kavellessaan ‘kesantopellolle, missii miehet levittelivat lantoja, toiset pub-

~_ FF

Kun separaattorin kampi alkai pyéria - distivat ojia ja isinta toraa motkotti

Kyllikin vaantimind ja kone p#asi en-

Imanuelille, kun han -taas edellisen you oli ollut sahalla juopottelemassa, ajat- tei Kyltikki: .

—- Onkohan jumala minua vabvista- nut erikoisella hengen lahjalla, kun en pabemmin suutu . Kevallé, vaikka hin

koettaa kaiken sappersa wuodatfaa mi-*

nulle tarkoituksella, ett3 lititisity talos- fa. (Mutta i, siti. hia. saa odottaal Enka anna hinelle perggn, -Kiin ‘ker- Tan olen taistelun alkatuit, pidan vata ni, €tta -voiton puolella pysyn. Tiedan

‘varmasti, ettei: Juiala katso sitd tninul-

waikka vii vastaan . : iryytta mat ja maton kiikkutuolista,

sodinkin, Voi,.jos isd olisi. elanyt 1a

saanut kefran oman syntymakotinsa ‘ta-

kaisin!]

Kylhkin valtasi sahomaton tuska j isan karsimysten vuoksi. Ei hinkidin jak- sanut silla kertaa enoa tavata. Han is- tui nalkdisend pellonpintaréelle, jalat ojassa ja itki. Orpo, orpo ja koko ky- Lin nuorten ja talon pahentaja, takoivat hanen pddssain ajatukset.

_ Palvalliskello 501. _Ayllikki nowsi ja mutta eminta kiskaisi oven kovalla voimalla kitnni. hinen menansi edesta. KRylikkia nagratti, han meni tupaan ja istul Maijan ja <Annin rinnalle poytaan ja s01 heidin kanssaan-samasta kupista.

EHlalla eno tuli Kyllikin kamariin ja onnitteli hanta huoneen anastuksesta. He tekivat liiton, ett& vetiisivat gina yhta kéytté. Ja Kyllikki séi mieluum- min tuvan poydassi, huonompaa ruo- kaa, kun off alituiseen tadin hammas- teltavana keittiién poydissi.

ELragna iltana Saara tuli itkier Kyl- likin Tuo. kaunista olikaan hanen kamarissaan, mutta muistaen asiansa han akki# huu- Sk:

—- Sing havyton kehtaat viel valloit- taa talon parhaan huoneeri! Milli oi- keudelia, senkin kerjatdinen? heti meilti, ei sinua ole tanne pyydetty, emmeks me sinua tarvitse! kin asua meilla, kun et muuta tee kuin pahaa ja vahinkea ja olet viettelemiassi toisten sulhasia . . . senkin peto!

Kyllikki odotti ja kuunteli, mihin Saata tahtast. Kun hin itki eika vwi- hain aitkaan jatkanut, kysyi Kyllikki.

— Vielako tulee, vai joko on minun yuoroni? :

~~ Sinan vuorosi ei tule milloinkaan, enka mini halua kuulla sinun valheita- si! Mina tulin vain sanomaan, ettii si- na olet roista! Sind olet rydstiinyt Ta- pion rinulta ja mind kostan simulle, kaiken pahentaja! ja Saara térmiisi ovelie aikoen mennd yhtd nopeasti kuin Olt tullutkin.

Mutia Kyllikki oli sukkelampi, hin nyk3isi Saaran peremmiille huonetta, fukitsi oven ja istui sen eteen.

— Saara, ole hyva ja istu rauhalii- sesti! Nyt et ldhde niin kavan kuin Kyllikki sanol sen niin kaskevisti, etti Saara- kin katsoi parhaaksi totelta. — Saara, jatkoi hin, — sind olet suuresti erehty- nyt, jos luulet mninun koettavan saada pahennusta aikaan. Sind tiedat, etta mina olen orpa ja kéyha, mutia en silti

- kerjalainen, huortey

| ett hin rakastaa sinua ja taas Sy

‘Han ensin ihmetteli, miten |

3 “tua, Lahde |

Kehtaat- ..

ailisi tapaa minua nimitela fo on minun isin; syn , yht Gikeutettu kotj Mined. f: ~ lekin. Isani olj taman talon rT nen ja lain mukaan talon ot Mutta nyt on yiels miten iseisini On tehnyt. Diy testamentin, etti ditisi ; ii _jaksi ja isani pakoitettiin on. hikkalan torppa. Isinj 9j della, vaan tyytyi OSaansy tuska sydamessain. = niin paljon tietaj asioista | nillta, jotka olivat vaarin ts olleet_asioissa hénen kanse lon kaupoissa on tehty yaz va kirjoitti munulle ja kick] tytemn Sanopistosta paastyani tanye ten, ett olen timin talon jos sind ja ditisi kovin Tupeatie§ minulle, silloin voi keyda lives On’ parasta, Saara, etti opeite seman kielesi ja Opettelet cb pola, jotka kuuluvat nuorille 1 ‘hadkdin biped kaytdstis — Mité se siziuun Kuulun, ng ni “osaan tai en osaa! Miten snitj kin puhua olevasi timi tal hivytin!: Mini olen tatén try; saat olla atmosta Karjapiihin: Ja sind ‘olet viel pahempi: oy tanyt minun sulhaseni! - hog raivoten ja heittelt maahan pig

— Tyynnyhan jo, etti ving hella siiti sulhasesta! Kuba in sulhasesi, jonka mind oten sinh tinyt? kysyi Kyllikki tyynesti. |

— Kehtaat viel kyselli, vai ka paiva kuljet hainen kanssaan) metsia. Ja Tapio on sanonitg

ki.

Nyt vasta Kyltikks Sal semmou ton sydiameensd, ettei bin kyex hian aikaah sanaa sanomain tunsi, miten kitvaasti hanen gt sit Ti ja henkei salpasi. “Set i fasapainoon ia val cikein va hin ymmiirsi senkin, miksi Tap lut taalltd aivan toisenlainen fm sanopistossa. Aiinell3 on oll ‘suus. ‘Hin ei ole voinut tehdit sevaa vahintaa, kumman hic oie toinen on rikas ja toinen kévhi

Eilen Tapio oli kesinut bietij nonut, ettel hanen elaminsd ¢ hanta muuta kuin tuulta ja tbh ta. Ej sanaakaan Saarasta. if tei han antanut ratkaisevaa Vaikka hinen sydimeensi vel sittenkin han tahtoi jakamattom damen, ef puolinaista eika toisel Mutta ensin oli saatava# oliko Tapio todella uskotelluts glevansa hanen sulhasensa.

— Vai on Tapio niin sanoaut kerropas avomielisesti minulle olet ollut Tapion morsian? ka perusteellisesti miten pafjon § perda, en, hyva Saara, tahda mi sitd, joka jo enner on ollut toi

Saara katsoi ihmeissain 4" puhuike hin totta, val ¢ekiko Mutta ndhtydan hanen vakav katseensa, lauhtui hanea via alkoi uskoa, ettei Kyllikki ( ikea kuin diti aina bokee. hu ki yhd kKatseli haneen lempeaed

- hoittavasti, sanoi han:

-~ Jo viime kesina Tapio Wp heti mennaan naimisiin, }05 -* . Saara Keskeytti eika jathar’ ta punastoi korviaan myBte.

— Jos! Ole hyva, ch ' mars, mith sill tarkoitat, i i likki eik vah#akdan, ei het} tellut sen oikeata merktyst _ li Tapion mutitoin vain uskoter rae ja narrailleen hanta. toistamiseen kysyi, Jos? |

— Fiké nyt tuota yeni : lapsen, kun riyt olet noin t Saara rehellisesti ja katsol bkin silmiin.

4 t ks