quneeeesenesenenecene | Kunnon sotamies —

SHVEIKIN

seikkailut maailmansodassa

Joka paiva kavin ‘Port Art- hurissa’, muutamat tovereistani olivat jo saaneet kivestulehduksen, heilta leikattiin ne pois, mutta mina olin koko ajan immuuni. Epdonnea, tovern, kauheata epdonnea. Kunnes kerran tuolla

© DD secsas aavecen® HS an

IQUUOUSS a tutustiin eradsecii Hlubokasta kotoisin olevaan invaliidiin. Han sanoi minulle, etta tulisin jonain sunnuntaina hanen luokseen kaymaan, ja lu- pasi, etta jalkani olisivat seu- raavana paivana kuin elefantil- la. Hanella oli jonkinlainen neu- la ja ruisku kotonaan ja tuskin paasin sielta Hlubokasta kun- nialla kotiin, Tuo hyva sielu ei tosiaankaan minua_pettdnyt. Silla tavoin sain vihdoin hanki- tuksi itselleni lihasreumatismin.

Jouduin heti sairaalaan ja siell4 paranin nopeasti. Mutta silloin onni hymyili minulle toisen kerran. Minun lankoni maalta, tohtori Masak Zizko- vista, Siirrettiin Budejoviceen Ja hanta saan kiittaa siita, etta sain olla niin kauan sairaalassa. Han olisi antanut minun ja4ada jalki- tarkastukseenkin, ellen olisi tur- mellut asiaa tuolla onnettomal- la ‘sairaskinalla’. Ajatus oll kylla hyva, oikein erinomainen. Hankin itselleni suuren kiran, liimasin sen -Ranteos onhan ja

seiraskiria’, Craik. ja kaikki

oli kunnossa. Kinoitin sinne vaarennettyja nimia, lampdtilo- Ja ja sairauksia ja joka iltapaiva aakarin kaynnin jalkeen lahdin réyhkedsti kirja kainolossa kaupungille. Portilla oli muu- tamia nostomiehia vahdissa, niin etta siltakin puolelta olin taysin turvassa, Naytin heille kirjaa ja he tekivat viela kunni- aakin minulle. Sitten menin erdan tutun panttilainakontto- rin virkailijan luo, pukeuduin

siella siviilivaatteisiin ja lahdin kapakkaan, missa tutussa seu- rassa puhelimme mita erilai- simmista valtiopetoksellisista asioista. MyOhemmin tulin niin royhkeaksi, etten edes vaihta- nut siviilivaatteita ylleni, vaan

ee ee ee ey ot ee ee ae ee

AICTUCIN SOuLaSPuvUSSa yinipari kaupungin kapakoita. Vasta aamupuolella palasin vuotee- seeni Sairaalassa, ja jos partio pidatti minut yolla, naytin vain °91:n rykmentin sairaskir- jaa’, eika kukaan kysellyt e- nempaa. Sairaalan portilla nay- tin jalleen vaieten kirjaa ja jollain tavoin aina paasin vuo- teeseen. Réyhkeyteni kasvoi sling maarin, ettei mielestani enaa kukaan voinut minulle mitaan, kunnes sattui tuo kohta- lokas erehdys toripuistossa, tuo erehdys, joka selvasti osoittaa, etta joka kuuseen kurottaa, se katajaan kapsahtaa, veliseni. Ylpeys kay lankeemuksen edel- la. Onni ja lasi sarkyvat hel- posti. Ikaros poltti siipensa. Ih- minen haluaa mieluummin olla jattilainen kuin tomuhiukkanen, toveri. Ei pida uskoa sattu- maan, vaan aamuin ja illoin on teroitettava mieleen, etta varo- vaisuus on vilSauden diti. Juo- minkien ja remuamisien jalkeen on aina moraalinen krapula, Se on luonnon laki, rakas ystava. Ajatellessani, etta olen tuhon- nut mahdollisuuteni paasta jal- kitarkastukseen... Minusta olisi voinut tulla ‘sotapalveluksesta vapautettu’. Kuinka hirvittava onni, Olisin saanut vapaa- herrana vetelehtia jonkun tay- dennystoimiston _ kansliassa, mutta varomattomuuteni on syOssyt minut turmioon.

Alokas lopetti rippinsa juh- lallisella lauseella:

— Kartagokin havitettiin, Ninivesta tehtiin rauniokasa, rakas ystava, mutta paa pys-

ssadstnacchraieenanniamahiasbianstelidticed

tyyn. Alkaa luulko, ettaé ammun ainoatakaan laukausta, jos mi- nut lahetetaan rintamalle. Kuu- lustelu. Eroittaminen sotakou- lusta, Elak66n kuninkaanllinen ja keisarillinen heikkomieli- syys. Istuisinko Sots hontusen Ja suorittaisinko ft

Kadetti, vantik,. aiifuutiane tiluutnantti. Haistakoot pas- kan. Upseerikoulu. Joutua ko- kemaan luokallej4amisen kau- hut, Sotilaallinen tylsistymi- nen. Kannetaanko kivaaria oi- kealla vai vasemmalla olka- padlla? Montako tahtea on korpraalilla? Suora ryhti. Re- servildiset. Herrantahden, ka- veri, meilla ei ole yhtaan tu- pakka. Haluatteko, etta opetan teidat sylkemaan kattoon? Kat- sokaahan, nain se kay. Ajatel- kaa samalla jotakin ja saatte nahda, etta se kay toteen. Kos- ka pidatte oluesta, voin suosi- tella teille erinomaista vetta tuolla ‘Ruusussa’. Jos teilla on nalka ja haluatte sy6d4 hyvalla ruokahalulla, niin suosittelen teille Seurahuonetta. Voin my6s suositella runoilemista ai- kanne kuluksi. Olen tassa jo itse sepittanyt seuraavan runon: Miten vartiiamme laita? Nukahtanut, kelpo ukko,

koko armeijamme luja lukko. Malta vain, kun sana tullut on, etta joukkomme

taas karsi lappion,

heti barrikaadin

rakentaa han noista olkipatjoistamme, lavitsoista vihollista vastaan.

Kuola suussa

ratkee lauluun urho pelvoton: Habsburgin sukupuussa ltavallan elama ja kuolo on.

Siina nyt ndette, alokas jat- koi, etta jokaisen on mydénnet- tava, etta kansan halveksunta rakasta monarkiaamme _ koh- taan on havidmassa. Vanki-

pn es ae RO SR Serr I

kollisuutta kruunua kohtaan. Runoissaan han ylistelee suur- ta, joka puolelta uhattua isan- maataan. Hanelta on riistetty vapaus, mutta hanen suustaan virtaavat jarkkymaténta uskol- lisuutta uhkuvat sdkeet. Mori- turi te salutant, Caesar. Kuo- lemaan vihityt tervehtivat -si- nua, keisari, mutta vanginvar- tija on roisto. Hanella, keisa- rilla on tosiaan kaunista jouk- koa palveluksessaan. Toissa- paivanad annoin hanelle viisi kruunua, etta han ostaisi minul-

lo cavvirdbacdéan Sens VaAVYUAKY Lid, mutta tana aa-

muna se raato sanal, ettei taalla saa tupakoida ja etta han voisi saada siita ikavyyksia ja etta han antaa minulle viitosen ta- kaisin sitten kun saa palkkansa. Niin, kaveri, nyt en usko enaa kehenkdaan. Parhaat totuudet on asetettu padlaelleen, Varastaa vangeilta. Ja kaiken lisaksi mies vield laulaa kaiket paivat:

‘Siella missa lauletaan, voit olla aivan rauhassa, silla pahat ihmiset eivat laula!’

— Roisto, hamppari, lurjus, huijari!

Alokas kysyi nyt Shveikilta, mita tama oli tehnyt.

— Etsinyt rykmenttiako? han kysyi, siinapé vasta oli kiertomatka, Tabor, Milevsko, Kvetov, Vraz, Malcin, Cizova, Sedlec, Horazdovice, Rado- mysl, Putim, Stekno, Strako- nice, Volyn, Dub, Vodnany, Protivin, Putim, Pisek, Bude- Jovice. Oikea orjantappuratie. Tuletteko tekin huomenna kuu- lusteltavaksi? Veli, me siis ta- paamme mestauslavalla. Mei- dan eversti Schréderillamme tulee taas olemaan hauskaa. Ette voi kuvitellakaan, miten rykmentin asiat painavat hanta. Han hosuu pihalla edestakaisin kuin hullu verikoira ja_kieli riippuu suusta kuin hevoskaa- killa, ja hanen puheensa Ja kaskynsa sitten hanen riehues- Saan pitkin kuin vaahtosuinen kameli. Eika hanen haukkumi- sestaan tule loppua, ja tuntuu kuin koko Maariankasarmi seu- raavassa hetkessa luhistuisi ka- saan. Tunnen hanet hyvin, sill

- SE ee ree ice oe

‘e } raukkanakin, jolla | ei (eden. ole ole olenj ». tupakkaa ja jota odottaa kuulus- — telu, osoittaa mita kauneinta us-

ihuulustelussa Sas

lukseen korkeavartisissn 4 saap- paissa, padassani minulla oli silkkipytty, koska raatali ei ollut saanut sotilaspukuani ajoissa valmiiksi ja niin jouduin alokas- koulun harjoituskentalle pitka- vartisissa Saappaissa ja sylinte- rissa, astuin paikalleni riviin ja marssin toisten joukossa va- semman siiven mukaan. Eversti Schréder ratsasti suoraan mi- nun luokseni ja kaatoi minut melkein kumoon. “Tuhattulim- maista’, han karjui ntin etta se varmasti kuului BOhmerwaldiin asti, ‘mita te siviilimies taalla teette?’ Vastasin hanclle konte- liaasti, etta olen alokas ja otan osaa harjoituksiin. Teidan olisi pitanyt nahda hanet. silloin. Han oli jo puhua paltattanyt ainakin puoli tuntia, ennenkuin vasta huomasi, etta tein kunni- aa Silinterin reunaan. Silloin han huusi, etta minun oli tultava Seuraavana paivana kuuluste- luun ja nelisti raivoissaan herra ties mihin kuin mikakin villi, ja palasi takaisin ravia, murisi uudelleen ja raivosi, 161 rintoi- hinsa ja kaski minun heti pai- kalla lahted harjoituskentalta ja menna pdaévahtiin. Kuuluste-

lussa han maardsi minulle nelja-

toista paivaa putkaa, ja minun pitt pukea ylleni ihan mahdot- tomat varastosta haetut lumput minka lisaksi han uhkasi estaa minua ylenemasta.

Alokkaat, tuo idiootti paasteli suustaan, ovat aivan erinomaisia, kuuluisuuden al- kuja, sotilaallisia hahmoja, san- kareita. Alokas Wohltat, joka tutkinnot suoritettuaan nimitet- tiin korpraaliksi, ilmoittautui vapaaehtoisena rintamalle ja otti viisitoista vihollista van- giksi ja luovuttaessaan naita kranaatti repi hanet kappaleik- si. Viisi minuuttia myOhemmin saapui kasky, etta alokas Wohl- tat oli nimitetty kadetiksi. Tei- takin odottaisi yhta loistava tulevaisuus, ylennykset, kunni- anosoitukset, ja nimemme kir- joitettaisiin rykmentin § kultai- seen kirjaan.

Alokas tuhahti:

— Siind ndette, toveri, mil- laisia passinpaita tahan maail- maan syntyy. Mina viis veisaan heidén natsoistaan ja kaikista etuoikeuksistaan: ‘Alokas, te olette passinpda’. Kuinka so- malta se kuulostaakaan: ‘Te olette passinpéia’ tavallisen ‘Sind olet passinpa4a’. Ja kuol- tuaan saa signum laudiksen tai ison hopeamitalin: kuninkaalli- set ja keisarilliset ruumisura- koitsijat tahtineen tai ilman niita. Miten paljon onnellisempi onkaan tavallinen mullikka, Se lyédaan kuoliaaksi lahtipenkis- sd eika sita raahata edestakaisin

46. Joulukuun 22. piivana 1938 saapui eris kalastusalus harjoituskentille ja tulilinjaan.

East Londoniin Etelé-Afrikassa mukanaan saalis, johon kuului metrin pituinen, teriiksensininen ja ennennakemétén kala. Erityisesti kalan lihaiset evit himmennyttivat kalasta- jia kannella. He ottivat yhteyden kaupungin museon johta- jattareen, miss M. Courtenay-Latimeriin, joka mykistyl nihtydin omituisen kalan. Hin ef voinut keksli muuta kuin, etti se oll varslevainen, lajla, jonka oli arveltu kuolleen noln 60 miljoonaa vuotta sitten, ja jota sliihen saakka oll eslintynyt vain kivettyneini kappalelna museolissa. Eteli- Afrikan huomattavin kalojentuntija, professori J.L.B. Lati- merin epiilys oll olkea, ja slit& nous! valtava kohu koko tle- teellisessi maallmassa. Miss Latimerin kunniaksi professori nimesi kalan ’Latimeria chalaummaeiks!”, toinen sana vilt- tan joen sen jossa kala saatlin saalllcl Varsleviisisti,

3 ! glttilé euhkokalojen tavoin, ovat ke.

hittyneet ensimmiaiset maaelaimet maailmassa — nilden ka- lojen rintaevit voivat antaa uutta valaistusta siihen, kuinka nel{jalkaisten eliinten ja ihmisten kisivarret ja jalat ovat muodostuneet ja kehittyneet. Valitettavasti saaliiks! saatu yksilé oli jossain miadrin midintynyt saapuessaan lihemmin tutkittavaksi — miss Latimerilta puuttuivat museossa jiiidy- tyslaltteet. Sen tihden jokalsesta uudesta saalliksi saadusta yksilista luvattiin 100 puntaa. Ja melkein piilvilleen 14 vaot- ta myéhemmin, joulukuussa 1952, léysi erdis kalastaja Ka- moreilta tolsen latimerianin. Talla kertaa el viivytelty, kes

kella yité asetti Eteli-Afrikan pidministeri kadyttétn bento- koneen Ja kala oll Jo seuyaavana pilviin’ professori Smithin luona. Sen jilkeen on liydetty uselta Npishirnls 10

Lihava alokas kellahti toi- selle kyljelleen ja jatkoi:

— Qn p§aivanselvaa, etta kaiken taytyy jonain paivana lentéaa ilmaan, tallaista ei voi

kestéa ikuisesti. Koettakaapas. pumpata rommia sian sisaan, lopulta sekin paukahtaa. Jos mina joutuisin rintamalle,kir- joittaisin harkavaunun kylkeen:

Jatk. ll