_ » Vjeran! | ~~ svega, ja sam svime opskrbijena, a ~ . opet sam sirota, ako tebe nema!

— Jesam, dragi Ali-beze! Ziv mi

| sretan bio! Tako sam sretna, Sto

to cujem. Kao da sam u dZenetu..! Hvala ti Sto mi toliko zadovoljstvo €iniS u ovoj sjajnoj nodi. nisam bila zadovoljnija ni sretnija no sada. Cisto se bojim tolike srece. Gotovo ne vjerujem, da je Ovo java a ne san. Gotovo sum- njam, jesam li ja ovo ona dosadaé- nja. Gini mi se da rastem nekud u visinu, da krila imam i da letim | pjevajuci iznad ovih nasih planina, pa Sa visina pfasipien evijece na zemiju.. Tako je sad.

- — A poslije? — — Sta: poslije? Kako: poslije?

_ ‘pitao Ali-beg.

., = A poslije... -mene.... —- Jane idem odavien! ... Umihana nastavija: _ == Kad odes prema Kalinoviku... . ~~ Hajde i ti sa-mnom! veli joj | mil-Oee, a ona dalje govorila: : . pa dodes u svoj OdZak.. a — Dodi i ti! 4 unides u svoju ul... _ — Unidi | ti! . | U Svoju sobu.. — —'$ tobom! : + — Sta éu onda ja — ‘Tvoja ~ . samo kroz tvoj lik moje ée zjenice -gledati. Koju god stvar uzmem — ‘biceS ti na njoj. Vidjeéu te na

Kada odes od

' seéiji, u ogledalu, pri derdefu, na

~ * Jastuku... | - — Ah, Umo, ode, mi duSa k tebi! — jekne Ali-beg. _ Umihana nastavi: _uSl svikle na tvoj zvuk i dah. Kad _ptica zapjeva, tebe ¢ujem, kad

-golub zaguguée, na te pomislim, |

kada me majka zovne — tebi se —oziviiem. Moj Ali-beze, budi mi Misli na me! Ja imam

Ali-beg stade treperiti, drhtati. = Pazi me i ne zaboravi me! — _ rece Umihana takoder uzbudeno. _ — Umo, slatka Umo! Kako cu te -zaboraviti, kad idem tamo, gdje te

nema!? Kako éu te zaboraviti kad

~ 6e me svaka soba i svaki kuti¢ u — mojoj kuli pitati za te? A Sta éu im ~ odgovoriti? |. majka moja: _jedva _ éeka.. nevjestu!

= Bog zna koju! — izustl Umi- hana.

— Tebe, —‘dovesti! — Zakuni mi se, Ali-beze!

Umo! Tebe éu =

— Kunem se, éime god hocées.

Hoées |i Bogom? :

-—- Ah, Bog se moll, . tvoju odluku promijeniti, On nije ~~ nikom obavezan!

— A svim svecima?

— Pomrli su!

a Ovom svetom noci?

ba: _— Dan ée je svladati!

= Ovom. sjajnom: mjesetinom?

Nikad

_ -beg le

da Ginim? | a je slika presla u moje odi, |

— | moje se |

On mote |

! AVNI ROMAN Z16 VIJEKA)

— Nestalna je!

— Zarkim suncem, Sto zemiju grije?

—~ | ono zalazi.. svake veceri!

— Pa Gime da ti se zakunem,

draga Umo?

— Zakuni mi se svojom.. .Sre- com! U nju vjerujem.

— Srece mi | zdravlja moga.. stade se Ali-beg kleti.

Umihana ‘presijeée zakletvu re-

kavsi: — Ne, ne! | bez zakletve ja ti

vierujlem...

Jo& su se dugo razgovarali. Ali- Ispri¢ao Sta je sve radio, otkako Je s daidzom ostavio Borije, kada je vidio Cvijetu, kako se s majkom oprostio ovoga puta. Opi-

sao joj Morine i kazao pri¢e o |

njima. Narocito je spomenuo: kako

ga majka svaku veéer i svako jutro, |

bocka i prekorava’ Sto ne trazi -

djevojku | zaSto ne aSikuje. — Ne.. mogu ja ovako stara tebi hizmet Ciniti! — to joj je svakidasnja opo-

mena. | Umihana je All-begu ispri- éala njezine okolnosti. — Moja te

| je majka vidjela, ona je mene |

upozorila na te, kada si dolazio na Borije. Ona o tebi lijepo govori.

Znade ti | majku. Ukratko — ona ne.

bi branila da budemo svoji. Sta vise, ona bi to i zeljela. Njo} sam

kazala za ovaj sastanak, pa je dala

dozvolu. Ocu, naravno, jos nismo nista kazale, jer naSe poznanstvo

: od prije nije dosio do ovog

Stepena. On stoga nema ni pojma, da ja ikoga od momaka poznam, a kamo li da s momkom govorim | aSikujem. Kada bi on i slutio da Ja s nekim govorim, on ne bl ostav- ljao svoje kule ni veteras, i kada bi doznao, da se ti nalazis tu. pod ovim pendZerom, on bi sa Rataja odmah amo zazegao, pa ne bi valjalo ni meni ni tebi.

— Nije zar taki?

— On je ko vatra. Svi ga moramo slijepo slusati. Sto rekne — tako biva i ostaje. Strog je do krajnjih granica. Za svaku sitnicu hoce da

2na..

Ostall su tako njih dvoje de zore, do rujna neba i zalaza mjeseca. Tako je doSao éas rastanka. Oboje

se slozise. u tome, da ce raditi na

ostvarenju svojih ideala. All-beg je

na rastanku a da ne ée Imati

nikojih. poteSkoéa s njegove stra- ne, jer je siguran da ée majka

| njegova pristatl na prosidbu, ali — «| | prije toga — ipak joj on mora taj

prediog iznijeti, mora je pitati kao svoju majku. Umjhana je ponovno izjavila da ce joj, sigurno, majka

bité pri ruci | jedina je poteSkoéa:

kako Ge sve to njezin otac docuti i

| hoée li on stavijati kakve prigovore.

Kada se Ali-beg otkucio od pro-

-zora da ide, Umihana ga upozori: _— Ali-beze, ne zaboravi mG

os Se ‘Nikad! eh eal =f dodi mi, ) dragl moj!

— Dodi éu, divna Umo!.

— Sto prije, moj Ali-beze!

Ali-beg je IzaSao na mala vrata uz kapiju. Gim je izblo na cestu, vec su ga opazili iz Cvijetine kuée kroz prozor. Tamo je Milutin spa- vao, tamo su sijelili: on, Cvijeta | njezin muzZ Risto i do sita se razgo- varali. Osobito je Cvijeta puno ispitivala Milutina o Ali-begu, o njegovoj majci, o Imetku Ljuboviéa | drugom kako bi. S tim upoznala Umihanu.

Sve je bilo spremno za_ put. Umihana s majkom nasgla se na kameriji, a-Ali-beg zajaSio dorata, pa s Milutinom okrenuo prema Kalinoviku. Jasio je okreéuci se neprestano za sobom i davajuci rukom znak oprostaja, dok je s kamerije u znak odzravijanja lepr- §ao vezen jagluk njegove drage

| Ume.

Vil Majkaisin.

Nasi su putnici stigli u OdZak, u svoju kulu, oko tri sata po’ podne. Milutin je prihvatio dorata za uzde | poveo ga u ahar (Stalu), gdje su Stajala jos dva konja.

Ali-beg se svratio u sobu svoje majke, da joj javi novosti sa Borija. Kada je stara Zulejha hanuma ¢cula od sina: gdje je bio, s kime se razgovarao | Sta je odluclo, ona je digla ruke u vis i rekla: — Amin, sine! Daj Boze da bude sve to sret- no | dugovjecno! Da vam se zvijez- de podudare!

— A jos kako jo lijepa! — hvalio

je Ali-beg.

— Cula sam za nju, sine! — | pametna! — opet ée Ali-beg.

— Tim bolje! Samo sam éula, da-

jo] je otac vrio Wut. A voli li ona tebe, sine?

— O, majko, mi se tako volimot

—.To nekako brzo bi! — opet ce Zulejha hanuma. — Tvoj je otac tri godine samnom aSikovao... a ti se s Umihanom samo dva put vidio, pa odmah trazite kadiju. Kazivao mi je Muharem-beg, kako si s njom razgovarao i kako si ga u’ putu nekoliko puta zapitkivao o Cengi¢i- ma. Neka si, sine! To je gospod- ska, postena i i razgranata porodica. “Kao i Ljuboviéi nekad. Ali eto.. pricao mi tvoj otac da se ove dvije porodice ne slazu. Nesto postoji -medu Ljubovigima i Cengicima odavna, od starine, Sto smeta nji- hovoj slozi. Ne znam Sta je, nije to znao ni tvoj otac, znam da se nisu medusobno ‘sprijateljavali niti se zenili... Ako se vi uzmete, to ce biti prvi sluéaj. A jeste li Sto govorili o —prosidbi? |

_— Jesmo, majko, ali najprije treba to provuci kroz uSi Hajdar | alajbegu. Cula’si, eto, kakav je. Meguive da ¢e i prosidba ton ove

| da kasnije stignu na Borije. C dosili, odmah je Milutin pritréao

| ili druge hefte (sedmice).

Iza toga razgovora otisao je

| Ali-beg u svoju sobu i rano legao u | svoj duSek, jer cijelu prosiu noc

nije okom trenuo. | dok je on

| sanjao o lijepoj Umihani, dotle je | majka u svojoj sobi klanjala:i Bogu | se molila: da joj da lijepu i milu,

pametnu i valjanu nevjestu. S tom

| Zeljom je | legla na pocinak.

Vill

Opet na Borije..! Nisu progia ni Getiri dana, a Ali-beg pode opet sa Milutinom na

| Borije. Morao je da vidi svoju Umi- hanu | da dozna, je li njezin otac | saznao Stogod o njihovoj ljubavi,

zelji i namjeri. PoSao je u isto doba kao i prosli put. Majka ga nije sme-

| tala od nakane, veé mu je samo | rekla:.da sé Cuva, da po noci ne putuje ida bude _u svemu oprezan.

| Narocito mu je preporucila, dani u

sem ne hiti, jer je hitnja sejtanski posao. Putujuci sa Milutinom Ali- -beg

mu saopci da ¢e mu skoro dati | naginiti nove, zlatnim gajtanom

vezene haljine od crvene Gohe. To | ce biti duzel deisija kakve nose | sluge kod pasa i vezira.

— To ce puno stati, Ali-beze! —

| primjecuje Milutin,. koji se ipak | veoma obradovao tom vijeséu.

— Neka stanu, koliko stanu... Ja

hocu da ti u tim haljinama vodis

konja pod mojom mladom. |

| ta je vijest Milutina jako obra- dovala.

— A kada bi to veselje moglo biti, Ali-beze?

— Skoro, ovih dana, Milutine.

— Daj, Bode, sretno!

— Amin! — rece Ali-beg.

Bilo je dva sata nakon akSama, kada su putnici izbili na Borije. Sad su doSli kasnije, no prije, s toga Sto je Ali-beg pretpostavijao, da je otac Umihanin kod kuée. Zato su se malo viSe zadrzali u Kalinoviku im su

Cvijetinoj kuci. Ona i njezin Risto bili su legli, kKada su oéuli tiho kucanje u prozor od sjeverne stra-

ne. Doznavsi da je to Milutin i s

njim Ali-beg, Cvijeta izade pred vrata, pa pode prema Ali-begu. |

— Kao da si znao, kada éeSs doci! — veli Cvijeta, — jer je alajbeg jutros otiSao s Bajrom u yyy 9

Ali-beg. —- Bas sam do prije Sat sjedila Ss

| Umihanom u kulii razgovarale se.

Ona mi rece: “Eh kad bi sad on dosao..!" a ja joj rekoh: da bi to moglo biti, jer mi odjutros zvoni nesto u uhu. | eto bas tako ispade...

Ali-beg joj turi u ruku dukat.

— Ne treba! — vikala Cvijeta. _— Treba, treba! Nisi od mene -

| niSta dobila ni prosli put..

Kroz desetak minuti sve je doSlo u red. Dorat namiren, Milutin sjedio s Ristom, a Cvi jeta je uSlau kulu i javila Umihani, da je Ali-beg Geka pod prozorom. ~ — Darovacu te, Cvijeta, za tu vijest! — uskliknu Umihana.

— Ne treba! Ja sam vec dobila dar! — i pokaze joj dukat, ‘Sto joj ga je bio dao Ali-beg. |

(Nastavit Ge se)_