1939 | eee

LAUANT AINA

(datkoa)..

Vihollisuudet- keskeytyivat muuta- miksi minuuteiksi, ja lnalamiehet ko- koontuivat yhteen ryhmadin - alhaalta, pudistelien nyrkkejaan “Waldolle ja kilfven ubkauksia Ja uhittelija. ‘Nuo- ¢] ime ‘katseli heitd, jaksaen -tuskin kasittad -yksin vastustaneehsa: ville- id miehid voimatnmittelyssii ja tor- juneenza heidiin hyékkdyksensi.

Hin oli tyrmistynyt: ja ‘Kauhuis- saan, ef niin paljon. sen. tahden, rita oli tehnyt, kuin sen-vuoksi,.ettii tunsi

auioa, selittamatinta. yipeytts: Ayet- .

tyiin kKamppailussa-voittamaan.otuk-

cet. Alitahan -hanen ;Aitinsé Sanoisi, | jos. nikist Herning jy tala

he Ti he. 4 ce os

, hetkeli?-

. . wa areas ta . an,

AlRia: ‘Waldo. Si r te ain hivaitsi, ett: joku” ‘dente; ryder Te : Hanet; ikimp- puunga takaapilin siita:pimeéiistiiluo- - lasta, jonka etiustatla an-ch :taistel-.

jut. Heti sen civaliettuaan han hei-

lanttt nuljaansa suummaten: murhaa-

van iskun t#hén-uuteen, -viholliseen ja camalla pydrahtaen Sita: vastaan. Glento vaisti taaksepdin, ‘ja isku, joka clisi rusentanut -kallon,.viuhahti hiuskatvan paassa: kasvoista. Walde 1 “Tyanyt toistamiseen, ja hancn otsallensa kihosi kyJma hiki,

kun hin huomasi olleensa vahalla -

murhata mudren tytin.. -Viimemai- nitty Kyyrétti.oyt luolan suula, sil-

hiillen hintd. pelokkaasti. Waldo ko- -

hott? risaista hattuaan Ja kumarsi syvilin.

“Pyydin anteeksi”, virkkai hin. ~Minulla ei ollut aavistustakaan, et- ten kolhaissut teita, ”

Joko hanen sivynsd: tai kaytdk- sensi rauhoitti tyttda, silla tama. as- tui hymyillen luolasta kielekkeelle hinen viereensi,

Hiinen tullessansa esille, levisi Wal- don kasvoille, Kaulalle ja korviin

pelttava puna — ban -tunsi, :kuinka -

niti. kuumensi. Hermostuneesti- ry- kaisten han kaantyi -toisaalle ja al- koi innokkaasti tarkkailla etaisti maisemaa.

Pian haa kuitenkin loi vatvihkaa Silmiyksen taakseen. Kauheata! Tytt6 oli vielikin’ sielld. Taaskin mies yskdisi “hermostuneesti. |

“Suokaa anteeksi”, alkoi hin. pu- hua. “Mutta- -—— hm. —- niin — te -- olen — tyyten outo, kuten tie- datte, Eiki teidisi olisi parasta pa- lata sistille — hm — pukeutumaan?”

Tytté ei vastannut: mitdin, ja stis- pa Waldo pakottautul uvdelleen kdantymadn ‘haneen - ‘pain. Toinen hymyili hinelle,

Waldo-et ollut-elaissinsa- ollat: niin

kauhean hamillian. kuin ‘nyt — hin

ihan siveellisesti: -kaubistui ‘alytes- sansa, ettei tyttd olhit': “niliinsikitin.

Hiin pubutteli: tyttod toistainiseen,

_ ® vibdoin = dima” vastask,: Wuttasel- ae Kielella, jota, mies. el. yramas~

(Se ef. -vahaakaan- mutistutta-.- id sivoatskaan ‘ktelta, * ep nykyai- Raista etki kuollutts, ‘johon: Waldo

of tutustunut; ja Waldo. oli. ‘kuiten~

KIN Chemmiin tai vaheniman perehty-

. Senjalkeen hain et nik: “koettanut-

bean katsoa -tyttidn. pain; oivaltaen: Varmasti nilyttlivans Byvin. nauret~ lavalta,

Ja pian vaativathin:: ‘inkedmmat ast hiinen buomintansa— lugla- Mmehet alkoivat Fillzedt hyakata:” Tai- i kertaa. be toivat muassaan’ kivii, H samalla kun: toiset, -heistl nak- kelivat niiiis ‘Waldaa,: yrittivat. toi-

set rynnata binen puolustusasemaan-

sa. Silloin tytté pujahti takaisin luo- laan,. mutta palasi:hetkisen kuluttua, toden sylissiiain Rivisia aseita a astioita.

Fanelli . oli tavattoman iso) huh- mari, johon ‘hin oli pistinyt survi- men ja useita pienempid kivenkap- paleita. ‘Ne hain tyonsi kielekett4 mydten ‘Wealdolje. |

Aluksi. mies .ei -kdsittinyt -hinen tarkditustaan. Pian tytté oli otta-

-Minaan. kiteensi -kuvitellun kiven ja ‘heittavindiin sill albaalla hyérivii.

atuksta, ‘sitten osatttgen _tuomiansa Sines ta ‘Walioa. |

Wut . ‘Waldo © ymmarsi, Tytté olf lis Shanen’ puclellaan: ‘Hin i ‘kasit- tinyt SEN. Syyta, muita, agi suta ‘hy- villain.

‘Noudattaen -toisen kehoitusta hin. .

atti ‘Rati jplenehkia iia ina

Ehan Go

Mutta--he nousivat yha ylemmak- si — Waldo. ei suinkaan oliut-mai- mio tabtaajd. Nyt :tytté uutterasti . kokosi mitd luolamiesten heittamia kivid, jotka olivat' jaiineet kielekkeel- ja kantoi ne -kasaan Waldon viereen.

Silloin télléin nuoren miehen “hei-

tot sattumalta osuivat, ta sillcin ty-

tolta paisi pieni riemun ‘kirkaisu -— hin taputti kasigiin ja hyppi ilosta.

—Ennen. pitkai: Waldo kummastuk-

sekseen tunsi, etth nama suosion-

osoltukset -Hivelivat suloisesti hanen

korvaansa. Ja sitten han alkol- tih- dat#: patemmin. .” 7 3 Kesken-kaiken . valahti hiner Thie- - Jeensa- kuva haneen hartaasti kiinty- neesta: didista ‘ja: valitusta | joukosta alykkaitéa nuoria ihmusia, joita: aiti aina oli koonnut banen -yroparillen- Sa. - , Waldo tunsi uden kauhun. pistok- sen koettaessaan kuvitella, mita he

‘tuntisivat, jos olistvat katselemassa

hanté nyt, kun han seisoi hutmaa- valla kallionkielekkeella melkein alastoman tytin vierella ja viskeli kivilla alapuclellaan haarivia ja rai- vosta. kirkuvia karvaisia ifimisia.

Se ofl kammottavaa. Hanen rin- © nassaan kohahti voimakas harmin ja noyryytyksen aaito.

Han kadntyi moittivasti katsahta- maan takanaan olevaan hapeamat- tomdan nuoreen maiseen.-—- namen. ei saisi Iuulla, etta han suosi nim raakoja ja rahvaanomaisia menet- telytapoia. Heidiin katseensa.osuivat.

vastakkain: — tyton silmissii Waldo.

naki Ssaikahtyvan innostusta, elaman- iloa ja sellaista taverihenked,,. jol- laista | hin. er gliut milloinkaan en-

nen anahnyt ainoankaan kuolevaisen

“Silmnisss.

Sittentytté. Riihtyneenii oso Bie

lekkeen reunaa. ~ Waldé wilkaisi. singe. | _— -Koakas: Juotaotus oli. banen huo- | ‘fnaamattgnse. kavunnut. cmelkein he dan. turvapaikkaansa. : Flin oli vain: vabin. toiste- nietria heit#:alempana, ja:hinen katsoessaan yléspain: Waldo- pudoiti kabdenkym-

© menen Kilon painoisen kivihubinarin:

suoraap. ‘hiinen: kasvoihinsa. | “Nyon. ndinen’ paasti -piepen,, ‘re- muisan. hinwdabsinksen, ja kasvot ja-

kaantineina ia " virnistykseen. kaantyi: sald Emerson ‘Smith-Jones. hanen: puoleensa. .

Hubmar lopetti taistolun. —:aina- kin. toistaisekst. Mutta uolamichet.

we tue

vetelehtivat..koko’ Mtapaivin kallio-

ri

4, MARRASKUUN 18 PAIVANA 4 - ss

_ Selnaimiin juurella, sillain tallain kite |

juen berjauksia ylbialti olevalle’) pa-* tille,

Niihin’ tytté vastasi iimeisésti « Sa- malla mitalla. Joskus han osoitti Waldoa ja elehti hurjasti epailemat= ta kuvaten, kuinka hitveiin veriliy- lyn Waldo heille yalmistaisi, jollei-

parempiansa rauhdan. Kun -nuori mies tajusi tytén eleitten merkityk- sen, pullistui -hanen rintansa tuntees- ta, jonka hin pelkasi olevan raa’an, alkeellisen, rahvaanomaisen ruumiil- ~ lisen kunnon nostattamaa: -ylpeytta. - P§iviin jatkuessa Walden tuli se- ‘ka hyvin -nalké .etta hyvin jano.

Alhaalla laaksossa hin erotti vahii- --

sen. puron, joka kirkkaana ‘ja -kau- niina vireata solisi etel#ai kohti. Sen - ja metsiin reunassa -vilkkuvien, kyp- sien, sydtavien -hedelmien -nikemi- - nen... tekt hiinet inelkein. “Tmelipuoli- seksi. :

Merkeilla hin ‘kysyi, oliko : tytiin- ‘kin .nilkd, sila nyt ‘hin jo. saattoi

katsella tyitéa ifman ulkoisia pahas- | tumisen merkkejé. Tytté nydkkasi,

osoitti laskevaa aurinkoa ja selvittt ‘hanelle, etti he pimein tultua las- Keutuisivat syomadn.

itlan pimetessi eivit. luolamiehet

olleet poistuneet, ja Waldosta tun-~

tui kovin buimapiiselté uskaltautua maahan niin kauan kuin heité saat- toi-olla lahistolla. Mutta tyttd- osoit- ti niin ilmeisesti pitivdnsd. hanta vaittamattomana taistelijana, atta hanen mieitiiin repivat. ristirittaiset tunteet, arkuus ja selittamaton. ha- ly. esijntya tytille edullisessa valossa, teoillaan todistaa . tytén luottamus vikeaksi.

Waldosta oli perin ihmeellist’, et ta kukaan saattoi miada hanta voima- dlentona ja vankkana turvana. Ja hiintd itsuian kalvoi hieno epiilys, efta se arviointi saattaisi valmistaa hanelle mita kiusallisimpia ja nolaa- vimpia tilantetta. Samatla han ap- rikoi, olikohan tytto hyva juoksija; lin toivel niin, - |

Keskiyé alkot varmaankin olla ka- silli, kun binen kumppaninsa:selitti, ettd heidin oli aika Jihted aterioi- maan. Walde oltst toivonut tyton menevan edella, mutta toinen pai- nautui pelokkaana hanen Haihelleen ja pysyiteli taempanz.

Hanella ei senvuoksi ollut muuta keinoa kuin antautua = yritykseen, mutta jos aurinko olisi paistanut, olisi se paljastanut.hyvin kalpean sankarin, joka silmat levallaan va- rovasti lipui kielekkeen rennalta var- paillansa hapuilemaan jailansijaa.

Heidan -ehdittyaan laskeutua sei- niman puolivaliin nousi metsan yila- pudlelie kan — iso troopillinen tiy- sikuu, joka. valaisi kalliota melkein

han’ kadntyi Vat he menist tiehensd ja jattdisi- kielekkeetle uhmaamaan tukevaa al- ~Ku-inmista, icka” dlisi-voimul. rusen-—

-eurkastamit altuaan miespelvia kayt-

| thinset’, 7 Ja ensimmiisen kerran

. -eldissdan ‘ban teki uljaan j ja rohkean teon.. oo

" “Fan olisi helposti_ piiiissyt juola- ‘nllehen ‘kynsistd. laaksoon yksin: mutta ‘heti tytén d@inen kuultuaan kapuamaan = takaisin

taa hinet vhdella iskulla.

End ef Waldo Emerson vapissut. ‘Hianen hermonsa ja Jihaksensa obli- vat vakavat, kun han heilautti nui-

_ jaa. -kaaressa ja iskell tardytti sill torjuvaa :

luclamiehen — " Kohotettua, katta. :

Luu rasthti. iskusta poikki, ka- Jahti tuskainen parahdus, — mies hosjahti ‘taaksepain, tytté hypahtr Waklon: viereen -ylemmalta | kielek-

keel, Ja. (kasi | kidessi he lahtiviit

_ Klitim#inckalliobkuvetta alas. - | Inolanaukosta

Umestyl. yhti -monta .paati, mutta |

Kymmenkunnasta

_prkeneva .pari oli ennattinyt puocli- valiin aukeamaa, ennenkuin niille ‘hidasdlyisille olennoilie oikein selvi- si, mita oli tapahtunut. ‘aloittaessaan. takaa-ajon ‘olivat Wal- do ja tytto 40 kadonneet metsaan. ~ Muutamia . metreja ehjasi viime- mainittu miesta suoraan puiden VYar~+ joihin, outta kiantyi sitten cikealle, poiketen suorakulmaisesti heidan slihenastisesta suunnastaan. | Tytté yhati puristi nucren: miehen katth elki vahaakdadn -hidastanut vauhtiaan. heidan: jouduttuaan. pui- den.alla vallitseyaan. pimentoon. Hin

juoksi.erehtymattémiin varmasti sy~ —

sipimedssd metsigsa thaiinkuin tie olisi allut kaarilamppujen valaise~ ma. Mutta, Waldo kompasteli ja kaatuili -yhtendn.

Pian. alkoi takaa-ajon haly hil- jeti; luolamiehet olivat. nahtavasti edenneet suoraan metsdaan. Mutta tytto kitdatti huohottavaa. Waldoa yha eteenpain’ niin. kavan,..etta se

tuntul henkea haukkovasta nuoresta_ .

miehesta ikuisuudelia. Kobta he kui- tenkin saapuivat’ luoclilta nakyneen pienen puron partaalle. Siella tyttd alkoi kavella ‘ja veti vahadn ajan ku- luttua bostenilaisen viettavaa ay- rasta mydten veteen, joka nousi ha- nen polviensa ylapuoleile.

Tytt6 vei hanta yléspain pitkin puron uomaa, jossa oli: joskus niin syvid kuoppia, ettd he joutuivat ko- konaan veden valtaan,

Waldo ei ollut koskaan opetellut uimisen. raakaa taitea, ja: niinpa. hin

‘olisi -hukkynit, joHei hanen. kump-

paninsa. voimakas, -ruskettunut ‘kasi

olisi aina kiskonut :bintii :parskyvi-—

na ja yskivana kammottavista sy- vennyksist’. ja vihdoin vetainyt ban- td, kun han jo. oli melkein tukeh-

yhta kirkkaasti -kujr aurinko. Se jut. ja ‘kuolemaisillaan kauhusta,

paistoi-silld kielekkeelli .olevan luo- lan.suuhun, jolle Waldo. oli j juuri-saa-

‘pant, ; ja_-kauhistunut DuoTi; mies .

"nike kookkaan. karvaiser olennon ‘nukkumassa ‘wajaan ‘metrin. pis

hanesta. .

| -Banen katsoessaan - ‘pienet, ilkeat. silmit. ie suuntantui- vat. svoraan haneen:

. Waldo. sai Vaivoin tukahdutetnk-

si. stiltihdyksen. huudahduksen kian- "

_, tyesstinsd.. suinpiia syiksymaan.“ak- _ Rijyekkaia. -kallionkuvetta alas. Tyt- | to ei. vield-allut Jaskentpnut: fahinoi: — ‘ylempanii olevalta.. Kiclekheclti. |

[_ or

an oh varmaankin, “waistonmut,

‘mitt oli tapahtmut, ‘gif: ‘Waldon pyirtiessi: pakoon hin: huudabti bil jaa pelosta. Ja samasaa.. ponnabti Juolamies pystyyn. Mutta -tyténfa- ni.oli. varibdyttinyt, Waldow rinwas—

sa sellaista kieltd, joka oli melkein

r

avaut tujvat |

_turvaan’ matalalle,. ruoboiselle ran

-nalle jyrkin kaiion juurelle. Kallis | muodosti toisen séinamiin - -rotkossa, -

jonka ‘Tavitse joki virtasi ‘kuohuvana koskena..

Ei suiiikaan pid’ luifla, ett Wal

do Emetson: palatessansa aitelemaan:

_karvaisen | raakalaisen ‘kanésa, joka. - ulikasi erottaa hainet uudesta. ‘kump- |

panistaan, ‘olisi, ihmeelliselli. tavoin:

muaittunut. janiksesta Teljonaksi —

kaukana. siitd.

“Nyt, jollom hin sai virua ihan hil: -, jaa ja mieteia: viimekel kuluneen tun-

nin, seikkailuja, tuli - vastavaikutus,

ja Waldo Emerson oli: kiitallinen ys- tivaltisélle yille,. joka -salasi tytin

-Katseilta” hanen surkean nikdiset,

‘herpaantuneet 3 Jasenensa. ja vapisevat | huulensa. - | ) (Jatkuu) _ |

a5 aa gar at oa soo yrs

Be Far MeN a Cate Acar cate <a Be er yt ane qa: haol - — foe oe The, . 1

ee “it

Pa et oe ee

Ja ‘heidan —

seat ioe =k 2

ate arsty lenin, em!

Sane

7 Le tae areata ae a oe ee Pee " i : had

. Fr . 7 . . . . "os . . . . , ro, 1 . . 1 y . " : . "yy . . 2 Ce | 7

, * “ae en | . 7. _ “Ff “ » * woe al 5 a, : ee Te AL- 4 a _ my = t cu ont = "= rete 1. wed ah ‘os shou - aoe OR beeen !

in

al ed hr

hay ee ee oe

fila ad

ME ie aaa ng

Yt aea a

wt

‘Pay

: aie

Post]

<,

ara Si ih

fa s

: tres

re 7. bre . TE saath ts ly

ee a ce Saar = ity mos

' 1 1 or sty

Sar A Ca et

I, 7 :

a eee rfp Fe via Ba

al

ne | bea Perr epee ya ee ae .

sa" bom, ga 7 is” ee

a seemt ta . bode a te

aye or oe ee

Sas ae al aot rr F ‘pt ‘. .

ee ee

Pad i

. re [. Pa Tay * n I

eit od

— ah

es ET Po ape ee tiene et ae

Seabees

pert

in ee

TheT seen to seat Rede eee stew. er)

Se

a

Serer eet tT pe PEE ane pre ae = . =

Loe 2

” to's

At he hd et tT hos rf F . x ee ore: oy ee oF “- pe ne eT Oe ;

wa.

Min “tr 5 Paap] Fare tc

a

f

LL

eel

3 Bek ee

pate

OR) bs 5 ee

ol "= . . wT? 7

"1 oer i ie! 4 i; ee woe