| pdivat Cambien haalilla ~

Kesakuun ensimmaisena pai-

vana kokoonnuimme viettamaan

Sanni Karjanmaan ja Vieno Rau- |

man 65-vuotis-, Vendla Heino- sen ja Paavo Karjanmaan 70- vuotis- ja Hilja Holmin ja Kat- ri Sirvion 90-vuotis paivaa. Nayt- tamo oli kauniisti kukilla ko- ristettu. mydskin kunniapoyta, jossa oli Miriam Jattenmaen te- kema komea ja kauniisti koris- tettu birthday cake.

Ohjelmassa oli lavlua, soittoa ja puhetta. SyGmista oli paljon ja hyvaa. Ahon Arttu soitti ja pan- tin tanssiksi, vaikka meista suuri osa oli sellaisia ettemme enaa kykene tanssimaan.

Sannille ja Vienolle, jotka nyt paasivat elakkeelle, tolvon mo- nia onnellisia elakevuosia. Kai- kille paivansankareille toivotan paljon onnea ja terveytta. HAP- PY BIRTHDAY kaikille.

Taalta lahtivat Suomeen hu- vireisulle Antti ja Vieno Rauma, Arttu Aho, Miriam ja John Jat- tenmaki ja Henry Onnela. Haus- kaa matkaa heille kaikille. Suo- mesta myOskin tulee tanne vie- _ raita kahteen taloon.

Turistia ja paatteja alkaa olla liikkeella vaikka ilmat ovat kyl- mia ja sateisia. Ei oikein ole

kamppaysilmoja. Autojen nume- -

rolaatoista nakee, etta monista maakunnista on saapunut lomai- lyoita. Maanteilla on nuorisoa sormi pystyssa kyytia pyytamas- sa. Minne kaikki ovat matkalla ja milla tarkoituksella? Laitan kesaisen tervehdyksen kaikille lukijoille. — Elna

Puhuttele minua hellasti

Meilla on perheenjasenena 1[a- hes kahdenkymmenen_ ikainen vanhapoika. Kun asuimme van- hassa aurinkoisessa puutalossa, se tyOnsi kukkia joka vuosi. Nel- ja viisi valkoista, himmean sa- tiinipintaista kukkaa oli tavano- mainen kertatuotto. Nita katsot- tiin, ihasteltiinja kuvattiin. |

Kun muutimme elementtiker- rostaloon, vanhapoika loukkaan- tui. Se ei viihtynyt parvekkeen varjostamalla ikkunalaudalla. Se teki kukkimislakon. Pienia piikkisia vanhanpojan alkuja se kylla pukkasi kyljistaan nopeam- min kuin ehdin niita ystaville lah- joitella.

Olen yrittanyt kohdella van- haapoikaani karsivallisen kun- nioittavasti. Olen kastellut, lan- noittanut, suihkuttanut ja suos- _ tutellut, vielapa suuttumatta kes- tanyt sen ilkeat pistot sormen- paissani multaa vaihtaessani. Ja lopulta, kuuden vuoden psyko- terapeuttisen kasittelyn jalkeen vanhapoika antoi anteeksi. Ta- na kesana se kehitti yhdesta kar- vapallosta hohtavan valkoisen -‘Kukaan.

Tasta pitaisi nyt tietenkin ve- taa yleismoraalinen johtopaatos: plikkisinkin kaveri puhkeaa kuk- kaan, kun sita kauniisti kohte- lee. [kava kylla, sita ei voi taa- ta. Ihmisissa on hiton paljon ko- vapintaisempia tyyppeja kuin ta- ma minun kaktuksenjukurini.

Mutta yrttaahan aina kannat- taa. :

(UN-julkaisu)

12

Aikoinaan kun Port Arthurin (Thunder Bayn) liepeilla tehtiin metsatoita ja metsamiehet Hod- der-kadun paasta kavivat kavel- len North Branchin talvista ka- velypolkua my6ten metsatoissa, eras miehista, ruotsalainen, nap- sutteli tanskalaista suutupakkaa ja aina silloin talloin roiskautti mallin tienviereen. Kun kevat- talvella lumi alkoi sulaa toiset metsamiehet kiroilivat: ‘‘Kat- teem Gopenhagen’’. Ja kun tama polku myOhemmin tehtiin maan- tieksi, tuli sille nimeksi Gopen- hagen Rd.

Nyt taman mainitun tien var- ressa on ISKUN parkki ja siel- la pidettiin vuotuiset juhannus- tanssit.

Vaikka satoi melkein koko pai- van ei se haitannut. Yleisoa oli saapunut tuvan taydelta. Ernest

annustansseista

Aho Virginiasta kolmen tytt6nsa kanssa, jotka lauloivat kansano- maisia suomalaisia lauluja, joista yleisO naytti kovin nauttivan. Nuoref ja vanhat tanssivat kello

yhteen yolla. Juhannuskokkokin ©

paloi komeasti tyynesta ja satei- sesta ilmasta huolimatta. Yleisoa ilahduttivat Suomi- vieraat, joita oli saapunut kym- menkunta, joukossa Anna, Olavi ja Veli Kentalan kaksi siskoa. Erikoistervehdyksen toivat Is- kuile Kirsti ja Reino Kankaisto Nokian v- ja u- seura Pyrylta (TUL:n seura). Molemmat esit- tivat suullisen tervehdyksensa ja mainitsivat, etta olipa hienot ju- hannusjuhlat ja kiittelivat orkes- teria hyvasta tanssimusiikista. He ojensivat Iskulle kirjeen No- kian Pyrylta. ~~ PV Kirja julkaistaan alla.

imistelu- ja Urheiluseura Isku

Suomesta Ty6dvaen Urheilu Liittoon kuuluva voimistelu- ja urheiluseura Nokian Pyry valit- tad terveiset kauttamme seural- lenne. .

Nokian kauppala sijaitsee noin 15 km Tampereelta lanteen. Sen suurimpia tehtaita on Nokia Osa- keyhti66n kuuluvat kumi- ja puunjalostusteollisuus Nokian virran rannalla. Asukkaita No- kialla on 22,000, joista kaksi kol- masosaa kannattaa seuraamme. Jasenia seurassamme on 2,200. Tana vuonna Nokian Pyry tayt- ti 70 vuotta. Seuramme toimii ak- tiivisesti, jarjestamme omia tilai- suuksia ja otamme osaa koko

Laulu W anupista

Wanupissa kuuluu olevan sellainenkin kuoppa jossa vain tarvitaan soveli ja kuokka, — Sieltd pitdis loytyd hopiaa ja kultaa,

mutta sieltd ei loytynyt kuin mustaa multaa.

Kun yksi maini postaa

niin toinen padtd nostaa

ja valilld me pannaan polkaksi.

Kun yksi panos postaa niin

Jasti toista nostaa

ja valilla me pannaan polkaksi.

(Sanojen sepittajan nimi el ole muistissa sailynyt).

Puistot meissa . Jos ja kun vihreat puut kuolevat meissa. Me istutamme uudet. Yha uudestaan.

Istutamme ja toivomme , yha uudestaan ja uudestaan ettei pakkanen

pystyisi tahan

uudelleen luotuun puutarhaan.

Me tiedamme nyt

mika voi tappaa

runot meissa. _

Ja mika pitaa ne hengissa.

Tiistaina heindkuun 8 pna, 1975

Suomea kasittaviin TUL:n ur-

heilutapahtumiin. Harrastamme

useita urheilulajeja ja voimiste- lua. Talla hetkella on seurassam- me keihaanheitossa maailman parhaisiin kuuluva Seppo Huovi- nen.

Toivomme Iskulle hyvaa jat- koa. Nokian Pyryn terveisten tuojat: Kirsti Kankaisto, voimis- telua harrastava ja johtokunnan jasen. Reino Kankaisto, kunnan-

jaoston ja seuran tilaisuuksien

jarjestystoimiin kuuluva.

Nain lukijani

Taasen lahestyn sua, kiva kyllakin —

ethdn tunne mua. Aamulla ndin nousen varhain, hetkihadn tadn ollen parhain.

Luonnollisesti kahvia Juodessain, lintujen laulujaan ndin suodessaan, ajatuksissain asiaahan monta. — oiskohan toista nain unetonta.

Kaverit nuo nukkuen koirat ja muut — nden polkuni varrella lehdettomtd puut, jotka matoset ovat paljastaneet ja nyt kddrineet itsensa koteloihin, joista ajan tullen avautuvat yOperho — sina ollen kantautuvat. — Sagittarius

— Mies on kuin villikissan paa kantoon lydtyna, sanoi Kustaa kaverilleen.

Tuolla on sukunimi suun ympa- rilla! — Sanotaan Partasista. —— lisalmi

Auta luoja jos kerkiit, sano mies kun katolta tipahti.

Itte vaan, sano himéliinen. Olhan yhtapoikaa niin kauan kun

nisu plisaa. —- Laihia

Jsanta on onkimies. Kilkee

muutamien kauppojen ohi huo- ‘

kaisten, ett& saisipa kerrat

kunnon ongen. Saisi pyytaa isoa kalaa.

— No, osta.

Isanta vilkaisee varovasti per- heenemantaa.

—~ Mutta se on aika kallis!?

~~ Onhan ne tsot kalatkin kal- liita.

— Mutta sitten pitaisi ostaa varasiimakin?

— No osta. Tingitaan sitten jossain muussa. Vaikka tupa- kassa, ——- poltetaan vain joka toi- nen.

—Isanta hymahtaa. Tietaa, ettei toinen usko itsekaan.

Mutta onki ostetaan ja per- heenemanta istuu rannalla kirja kourassa. Silloin tall6in vilkai- see toiveikkaasti kalamieheen. Etta jos kohta nahdaan isoa ka- laa ... Siima on tarttunut risuk- koon.

— Pirhana!

— No? Eik6 se lahde ir ti?

— Lahti se. Lahti koko siima. Pahuksen huonoa siimaa laitta- vat valmiisiin onkiin. |

—— Onneksi tuli se varsiima.

— 7 LIBRE RS.

npn minki tiduune’s sill ita on viilenemassa.

— Pirhana!

— No? |

Siima on tarttunut risukkoon.

— Minka takia sina aina het- tat sinne risukkoon? kysyy per- heenemanta viattomasti. — Luuletko sina, etta mina heitan! Se menee.

— Heita toiseen suuntaan!

— Koko ajanhan mina heitan

Tama runo on syntynyt siihen

juhlia taallakin Vancouverissa. On meilld kyllin tarmoa, miestd, voimaa, tulta.

neroja on meiddn naiset toimitellen kaikki touhut ahkerasti hadrdilee tuo

tytto Fanny meidadn.

Kulttuuritalon ndyttdmolla valon soihtu palaa.

Akat sielld hddrdilee, ukkomiehet maardilee, nuuskii, tonkii joka nurkan eivat usko nuorten voittoon.

Kovan kurssin akoille on Heikki-poika pannut, ettd oisi potkua lanteissa lihavissa notkeasti hypellessd tahtipuikon tahdissa kramppivalon dGdressd.

Ukot téalla huutaa huiskii selvadahan jo kaikki tad, tytot, pojat, voiton vievat heilla kun on nuori voima terve sielu, terve jarki.

Eihan liene valid

kumpi puoli voiton saa, parastaan kun yrittdd ndissd@ sarjajuhlissa.

Nyt ne paddhdnpiston oivallisen ovat saaneet, ndayttdmolle nadhtdvdksi Salon ruusun ovat panneet.

Ravintolassa meilld tytot slevat, ndatit, sirot,

' kahvikullan tarjoilussa ovat vallan somat. - Ukkojuron lumoaa sen — sinisilnd viekas,

toiseen suuntaan. OS § ju- ‘kopliut rupeat vinuiteninen siel- la —

— Enhan mina virnuile!

— — niin saat tulla itse heit- tamaan.

—-Enhan mina osaa, sanoo perheenemanta niin noyrasti kuin ikina taitaa, ettei isanta her- mostuisi ja jatkaa viela samaan Savyyn:

—~ Minua paleltaa jo. Eik6 1ah- deta kotiin? .

— Ei kai me ennen lahdeta, ennenkuin on saatu kalaa.

Perheenemanta kavelee lampi- mikseen rannalla, katselee puo- lukkamattaita maalla ja kalojen. pommppimista jarvella.

Siima kavaisee jatkuvasti ri- sukossa.

— Jos siina ongessa on joku vika?

— Enti “nn ‘enti, jos sind hei- tat jotenkin vaarin?

— No kylla kai mina heittaa osaan!

Jo kauan sitten on aurinko laskenut, kun lahdetaan pois. Kalaa ei ole, ei isoa eika pien- ta, mutta kunnon onki on.

—- Suoraan sanoen, mina en> ole koskaan ennen heittanyt tal- laista onkea. Taytyy kai katsoa, miten muut sen tekevat, tunnus- taa isanta masentuneena. »

—~ Tai sitten se vika voi olla ongessakin ..

—— Saattaa tietysti olla. Taytyy oikein tutkia.

Perheenemanta pitaa selkansa takana peukkuja pystyssa, etta vika olisi ongessa. Jotta kohen- tuisi onkimiehen mieliala...

— Taimi

aikaan kun pidettiin suuria sarja-

‘poika nuori rinnalla on kuin tahti kirkas.

Jussi. pieni hiljainen

se juhlassamme hddrad. Antti saman mittainen eldimid matkii.

Vihtori se viekkaasti lesken pdalle katsoo tdalla juhlahumussa salaisesti vilkkuu.

Arttu pieni, ‘‘karantii’’, nyt sovintoa jo haastaa: esitys munkaikki tad akat ja ukot kuulkaa, jos kiukku teissd majailee Ja halu kisailuun,

niin yhteisvoimin

suurin toivein

sovinto solmitaan. Sielld tuomarit ilmoittaa ken voiton suuren saa.

Kylld tata juttua riittdisi vaikkapa aamuun asti.

Annan tilaisuuden isdnnille sanoa raskaammasti. Leskivaimot lemmen ymmdrtdd, heiddn kanssaan hyva olla,

kun katselen Amalian silmid

on niissd vetoa ja tulta.

Meidan pojat tukkikampillé pitkdd sahaa vetdd, tyiot ja pojat Clinton haalilla” sarjajuhlia pitad, Osastomme jdsenluku hiljallensa kasvaa, tytot Ja pojat valistustyotd edelleenkin jatkaa.

— K.A.R.